Uzmimo za primer klasičnu belu majicu.
Godišnje prodamo i kupimo dve milijarde majica širom sveta,
što ih čini jednim od najzastupljenijih odevnih predmeta na svetu.
Ali, kako i gde se prosečna majica pravi
i kakav je njen uticaj na životnu sredinu?
Odevni predmeti se dosta razlikuju,
ali tipična majica započinje svoj život na farmi u Americi, Kini ili Indiji
gde se pamučno seme seje, zaliva i uzgaja zbog pufnastih loptica koje proizvodi.
Samoupravljajuće mašine pažljivo žanju ove loptice,
industrijska mašina za čišćenje pamuka mehanički odvaja loptice od semena
i pamučno vlakno se presuje u bale od 225 kilograma.
Biljka pamuka zahteva velike količine vode i pesticida.
Za proizvodnju prosečne majice potrebno je 2 700 litara vode,
što je dovoljno da se napuni više od trideset kada za kupanje.
Istovremeno, pamuku treba više insekticida i pesticida
nego bilo kom drugom usevu na svetu.
Ovi zagađivači mogu da budu kancerogeni,
da naruše zdravlje radnika
i da oštete okolne ekosisteme.
Neke majice se prave od organskog pamuka
koji se uzgaja bez pesticida i insekticida,
ali organski pamuk čini manje od jednog postotka
od 22,7 miliona tona pamuka proizvedenog širom sveta.
Kada se pamučne bale odvezu sa farme,
tekstilne fabrike ih šalju u postrojenja za predenje,
obično u Kinu ili Indiju,
gde visokotehnološke mašine mešaju,
grebenaju,
češljaju,
povlače,
razvlače
i, konačno, upredaju pamuk u snežnu užad od prediva zvanog trake.
Posle toga, predivo se šalje u fabriku,
gde ga velike kružne mašine za pletenje
tkaju u grube sivkaste tkanine
koje se tretiraju toplotom i hemikalijama dok ne postanu mekane i bele.
Ovde se tkanina potapa u komercijalne izbeljivače i azo boje,
koje daju živopisan kolorit kod 70 odsto tkanina.
Nažalost, neke od njih sadrže izazivače raka kao što su kadmijum,
olovo, hrom i živu.
Drugi štetni sastojci i hemikalije mogu da prouzrokuju veliko zagađenje
kada se otpuste kao toksične otpadne vode u reke i okeane.
Tehnologija je sada toliko napredovala u nekim zemljama
da celokupan proces uzgoja i proizvodnje tkanine
jedva dođe u dodir sa ljudskom rukom.
Sve do ove faze.
Nakon što se napravljena tkanina odveze u fabriku,
često u Bangladešu, Kini, Indiji ili Turskoj,
ljudski rad je i dalje potreban da bi se sašile majice od toga,
što je komplikovan posao koji mašine ne mogu da odrade.
Ovaj proces ima svoje probleme.
U Bangladešu, na primer,
koji je prevazišao Kinu kao najvećeg svetskog izvoznika pamučnih majica,
zaposleno je četiri i po miliona ljudi u proizvodnji majica,
ali se oni obično susreću sa lošim uslovima rada i niskim platama.
Nakon proizvodnje, sve ove majice se šalju brodom, vozom ili kamionom
i prodaju se u zemljama sa visokim dohotkom,
što je proces u kom pamuk za sobom ostavlja velike tragove ugljenika.
Neke zemlje proizvode garderobu na svom tlu,
što smanjuje ovu fazu zagađenja,
ali, uopšteno, proizvodnja garderobe čini deset odsto svetske emisije ugljenika.
I povećava se.
Jeftinija garderoba i volja za kupovinom
povećali su svetsku proizvodnju od 1994. do 2014. godine za 400 odsto,
do otprilike 80 milijardi komada svake godine.
Konačno, u potrošačkim domovima,
majica prolazi kroz fazu u svom veku
koja je jedna od najvećih potrošača energije.
U Americi, na primer,
prosečno domaćinstvo uključi veš mašinu skoro 400 puta godišnje,
pri čemu se za svako pranje potroši oko 150 litara vode.
Mašine za pranje i sušenje veša troše struju,
a za sušenje se potroši pet ili šest puta više nego za pranje.
Ova nagla promena u potrošnji odeće u poslednjih dvadeset godina
potpomognuta velikim korporacijama i trendovima brze mode
uzela je danak na životnu sredinu,
zdravlje farmera
i prouzrokovala sumnjive uslove za rad.
Takođe je pretvorila modu u drugog zagađivača na svetu nakon nafte.
Međutim, postoje stvari koje možemo da uradimo.
Razmislite o kupovini polovne odeće.
Pokušajte da kupujete tkanine od recikliranih ili organskih materijala.
Ređe perite garderobu i sušite je na vetru radi uštede energije.
Umesto da je bacite kada vam više nije potrebna,
poklonite je, reciklirajte ili je koristite kao krpe za čišćenje.
I, konačno, možete se zapitati
koliko ćete majica i komada garderobe iskoristiti u toku svog života
i kakav je njihov sveukupan uticaj na svet.