Godina je 427. p. n. e. i najgori unutarnji konflikt
koji se dogodio u svijetu antičke Grčke traje već četvrtu godinu.
Peloponeski rat se vodio
između gradova-država Atene i Sparte, kao i njihovih saveznika.
Atenjani se ne mogu nositi sa strašnom spartanskom vojskom na kopnu.
Zato su napustili sela
i preselili se unutar zidina koje su opasavale njihov grad i luku,
koje sada štiti superiorna flota i veliko pomorsko carstvo.
Skučeni uvjeti su počeli uzimati danak
i nedavna kuga je izbrisala trećinu stanovništva.
Međutim, gradski život se nastavlja.
Arkije i Deksileja žive u centru Atene.
Kao slikar visokokvalitetnog posuđa,
Arkije vodi relativno bogat život i jako ga zanima gradska politika.
Deksileja pak ne može sudjelovati u politici ili posjedovati nekretninu.
Par je zahvalan bogovima što je troje od njihovo četvero djece,
sin i dvije kćeri,
preživjelo rano djetinjstvo.
Mnogi roditelji vide kćeri kao prepreku
jer je neophodno davanje miraza kako bi pronašle muževe.
Međutim, Arkije je siguran da će mu njegovo bogatstvo omogućiti
pronalazak dobrih muževa za njih bez odlaska u bankrot.
Kao i mnogi Atenjani, obitelj ima robove.
Porijeklom iz Tracije, oni su ratni zarobljenici.
Trata radi većinu kućanskih poslova i pomaže pri odgoju djece.
Filon je pedagog
koji nadzire sinovo obrazovanje, učeći ga čitati i pisati.
Arkije je ustao rano zbog sastanka eklezije,
vijeća građana,
koji se održava u zoru.
Prije odlaska, on pali tamjan
i lije vino na malom oltaru u dvorištu
u ime svog cijelog kućanstva.
Deksileja će ostati kod kuće cijeli dan kako bi učila kćeri domaćinstvu.
Kasnije će se povući u unutarnje dvorište kako bi udahnula svježi zrak.
Kad Arkija stigne na agoru,
građansko i trgovačko središte grada,
pronalazi trg pun života od njegovih sugrađana,
odraslih muškaraca starosjedioca koji su završili vojnu obuku.
Za središnji spomenik je zakačena ploča s dnevnim redom sastanka.
Danas je samo jedna tema rasprave:
što učiniti sa stanovništvom Mitilene,
grada na otoku Lezbosu
gdje je upravo ugušena pobuna protiv atenske vlasti.
Sastanak se održava na brdu zapadno od akropole pod nazivom Pniks.
Ta riječ znači "gusto zbijeni",
a gomila od 5000 građana opravdava taj naziv.
Starješine pročišćavaju brdo prskanjem njegove granice svinjskom krvlju
i pozivaju na red.
Dok svi sjedaju na klupe okrenute prema platformi,
predsjedavajući činovnik otvara sastanak riječima:
"Tis agoreuein bouleutai?"
"Tko se želi obratiti vijeću?"
Jedan po jedan, građanini govore;
neki savjetuju milosrđe, drugi zagovaraju osvetu.
Predloženo je da se pogube svi Mitilenjani
i porobe njihove žene i djeca
jer su izdali svoje atenske saveznike u vrijeme rata.
Većina glasa za prijedlog podizanjem svoje desne ruke.
Čim sastanak završi, Arkije se vraća na agoru kako bi kupio hranu i vino.
Tamo su se skupile stotine kako bi raspravljale o ishodu,
a mnogi od njih su nezadovoljni odlukom.
Kad se Arkije vrati kući, priča Deksileji o raspravi.
Ona smatra kako je ubijanje nevinih, jednako kao i krivih,
okrutno i kontraproduktivno,
i to mu i govori.
Oko sumraka, Arkije ide do prijateljeve kuće na simpozij.
Devet muškaraca pije vino i raspravlja o sastanku do kasno u noć.
Arkije podijeli stav svoje supruge o milosrđu
sa kojim se na kraju slože njegovi prijatelji.
Prije zore, događa se nešto jedinstveno.
Glasnici kruže Atenom
javljajući da je vijeće sazvalo novi sastanak.
Druga debata je jednako žestoka,
ali nova odluka, prema kojoj bi se pogubile samo vođe pobune,
je usvojena tankom većinom.
Međutim, postoji problem -
brod sa zapovijedi za izvršavanjem prve odluke
je isplovio jučer.
Zato drugi brod brzo isplovljava kako bi se poništila zapovijed -
utrka demokracije s vremenom.