Kada ljudi saznaju da pišem o upravljanju vremenom,
pretpostavljaju dve stvari.
Jedna je da uvek stižem na vreme,
što nije tačno.
Imam četvoro male dece
i volela bih da ih okrivim za svoje povremeno kašnjenje,
ali ponekad prosto nije njihova krivica.
Jednom sam kasnila na sopstveni govor o upravljanju vremenom.
(Smeh)
Svi smo morali da zastanemo na trenutak i uživamo u toj ironiji.
Druga stvar koju pretpostavljaju je da imam mnogo saveta i trikova
kako tu i tamo uštedeti malo vremena.
Ponekad se čujem sa časopisima koji se bave pričom vezano za to,
uglavnom o tome kako pomoći njihovim čitaocima
da pronađu dodatnih sat vremena dnevno.
Ideja je da ćemo skinuti malo vremena od svakodnevnih aktivnosti,
sve to sabrati,
a onda ćemo imati vremena za lepe stvari.
Dovodim u pitanje čitavu pretpostavku ove priče,
ali me uvek zanima da čujem šta su smislili pre nego što me pozovu.
Ovo su neke od mojih omiljenih ideja:
obavljanje poslova tako da skrećete samo udesno -
(Smeh)
Vrlo pametno rasuđivati u pogledu korišćenja mikrotalasne -
na pakovanju piše tri to tri i po minuta,
a svi kapiramo lošu stranu toga.
A lično moja omiljena ideja, koja donekle ima smisla,
jeste snimati svoje omiljene serije tako da možete premotati reklame.
Tako uštedite osam minuta na svakih pola sata,
tako da tokom dva sata gledanja televizije
nađete 32 minuta za vežbanje.
(Smeh)
Što je tačno.
Znate još jedan način da nađete 32 minuta za vežbanje?
Ne gledajte televiziju dva sata dnevno, zar ne?
(Smeh)
Uglavnom, ideja je da ćemo uštedeti malo vremena tu i tamo, saberemo ga,
i konačno ćemo moći da radimo sve što hoćemo.
Međutim, nakon što sam izučavala koliko uspešno ljudi troše svoje vreme
i gledala njihove rasporede sat za satom,
mislim da je ova zamisao naopako postavljena.
Mi ne gradimo život kakav želimo štedeći vreme.
Mi gradimo život kakav želimo
i onda se vreme samo štedi.
Evo na šta mislim.
Nedavno sam sprovela projekat dnevnika vremena
gde sam pregledala 1001 dan u životu izuzetno zauzetih žena.
Imale su zahtevne poslove, ponekad sopstvene firme,
decu ili možda roditelje o kojima su se starale,
obaveze u zajednici -
veoma zauzete osobe.
Zadala sam im da beleže svoje vreme tokom nedelju dana
tako da mogu da saberem koliko su radile i spavale,
i intervjuisala sam ih za svoju knjigu u vezi sa njihovim strategijama.
Jedna od žena čiji dnevnik sam proučavala izašla je u sredu uveče po nešto.
Vraća se kući da bi shvatila da se njen bojler pokvario
i sada je voda svuda po njenom podrumu.
Ako vam se ikada ovako nešto dogodilo,
znate da je to mokar i strašan haos koji stvara veliku štetu.
Tako ona te noći rešava neposredne posledice,
sledećeg dana dovede vodoinstalatera,
a dan nakon toga profesionalni tim za čišćenje sređuje uništen tepih,
Sve to je zabeleženo u njenom dnevniku vremena.
Na kraju joj to oduzme sedam sati u nedelji.
Sedam sati.
To je kao da nađete dodatnih sat vremena dnevno.
Ipak, da ste je pitali na početku nedelje:
„Da li bi mogla naći sedam sati da treniraš za triatlon?“
„Da li bi mogla naći sedam sati da budeš mentor sedam vrednih osoba?“,
sigurna sam da bi rekla ono što bi rekla većina nas,
a to je: „Ne, zar ne vidiš koliko sam zauzeta?“
A ipak, kada je morala da nađe sedam sati
jer je bilo vode svuda po njenom podrumu,
pronašla je sedam sati.
Ovo nam pokazuje da je vreme vrlo rastegljivo.
Ne možemo da stvorimo više vremena,
ali vreme će se rastegnuti da se prilagodi onome što odlučimo da u njega unesemo.
Dakle, ključ za upravljanje vremenom
je ophođenje prema našim prioritetima
kao jednakim pokvarenom bojleru.
Da bih ovo objasnila, volim da upotrebim reči
jedne od najzauzetijih osoba koju sam ikada intervjuisala.
Pod zauzetošću podrazumevam da je predvodila malu fimu
sa 12 ljudi na platnom spisku,
a imala je šestoro dece u slobodno vreme.
Stupala sam u kontakt sa njom da bih zakazala intervju
o tome kako je „imala sve“ - to je ta fraza.
Sećam se da je bio četvrtak ujutru
i nije bila dostupna da razgovara sa mnom.
Naravno, zar ne?
Međutim, razlog tome što nije bila dostupna da priča sa mnom
je to što je izašla na pešačenje,
jer je bilo lepo prolećno jutro
i htela je da pešači.
Naravno, to me je još više zaintrigiralo,
a kada sam se konačno našla sa njom, ovako je to objasnila.
Ona kaže: „Slušaj, Lora, sve što radim,
svaki minut koji utrošim, moj je izbor.“
Umesto da kaže:
„Nemam vremena da radim x, y ili z“,
rekla bi: „Ne radim x, y ili z zato što to nije prioritet.“
„Nemam vremena“ često znači „to nije prioritet“.
Ako razmislite o tome, to jeste tačnije rečeno.
Mogla bih vam reći da nemam vremena da obrišem prašinu sa roletni,
ali to nije tačno.
Kada biste mi ponudili 100 000 dolara da obrišem roletne,
prionula bih na to prilično hitro.
(Smeh)
Pošto se to neće desiti,
mogu da priznam da nije stvar u nedostatku vremena,
već u tome da to ne želim da radim.
Korišćenje ovog jezika nas podseća da je vreme izbor.
Istina,
može biti užasnih posledica za donošenje različitih odluka,
to vam priznajem.
No, mi smo pametni ljudi,
i sigurno je da na duže staze
imamo potencijal da ispunimo život
stvarima koje zaslužuju da budu tu.
Pa, kako da to uradimo?
Kako da tretiramo svoje prioritete
kao jednake pokvarenom bojleru?
Pa, prvo moramo da otkrijemo šta su oni.
Želim da vam iznesem dve strategije za razmišljanje o ovome.
Prvo, sa profesionalne strane -
sigurna sam da mnogi, kako se bližimo kraju godine,
daju ili dobijaju godišnje ocene učinka.
Pogledate unazad svoje uspehe tokom godine,
svoje „prilike za razvoj“.
To služi svojoj svrsi,
ali smatram da je delotvornije raditi ovo gledajući napred.
Hoću da se pretvarate da je kraj sledeće godine.
Dajete sebi ocenu učinka,
i to je za vas profesionalno bila apsolutno neverovatna godina.
Koje tri do pet stvari ste radili zbog kojih je bila tako neverovatna?
Možete sada da napišete procenu učinka za sledeću godinu.
To možete da uradite i za svoj lični život.
Sigurna sam da mnogi među vama, poput mene, kad dođe decembar,
dobijaju čestitke koje sadrže one savijene obojene papire
na kojima je napisano ono što je poznato kao porodično praznično pismo.
(Smeh)
Pomalo je žalostan žanr književnosti
koji govori o tome kako su svi ukućani neverovatni,
ili, još sjajnije,
koliko su svi ukućani zauzeti.
Ipak, ova pisma služe svrsi,
a to je da govore vašim prijateljima i porodici
šta ste radili u ličnom životu što vam je bilo značajno tokom godine.
Ova godina je maltene gotova,
ali hoću da se pretvarate da je kraj sledeće godine,
da je bila apsolutno neverovatna godina
za vas i ljude do kojih vam je stalo.
Koje tri do pet stvari ste radili zbog kojih je bila tako neverovatna?
Možete sada da napišete praznično pismo porodice za sledeću godinu.
Ne šaljite ga.
(Smeh)
Molim vas, ne šaljite ga,
ali možete ga napisati.
Sada, između procene učinka i porodičnog prazničnog pisma,
imamo spisak od šest do deset ciljeva na kojima možemo raditi sledeće godine.
Treba da ih podelimo na izvodljive korake.
Možda želite da napišete porodičnu istoriju.
Najpre možete da pročitate istorije nekih drugih porodica,
da steknete utisak o stilu.
Onda možda razmislite o pitanjima koja biste postavili srodnicima
i dogovorite sastanke da biste ih intervjuisali.
Ili možda hoćete da učestvujete u trci na pet kilometara.
Treba da pronađete trku i prijavite se,
osmislite plan treniranja i iskopate patike sa dna ormara.
A zatim - ovo je ključno -
tretiramo svoje prioritete kao jednake pokvarenom bojleru,
tako što ih stavimo na prvo mesto u rasporedu.
To radimo tako što promislimo nedelje pre nego što one nastupe.
Smatram da je veoma dobro vreme za ovo petak popodne.
Petak popodne je nešto što bi ekonomisti mogli nazvati
vreme „malog oportunitetnog troška“.
Većina nas ne sedi petkom popodne govoreći:
„Uzbuđena sam što napredujem
ka svojim ličnim i profesionalnim prioritetima
u ovom trenutku.“
(Smeh)
No, spremni smo da razmišljamo o tome šta bi oni trebalo da budu.
Stoga uzmite malo vremena od petka popodne,
napravite sebi spisak prioriteta od tri kategorije:
karijera, odnosi, lične stvari.
Sastavljanje spiska od tri kategorije
podseća nas da nešto treba da postoji u svakoj od tri kategorije.
O karijeri razmišljamo,
a o odnosima sa drugima i o sebi
ne naročito.
Uglavnom, samo kratka lista,
dve do tri stavke u svakoj.
Zatim sagledajte ceo period tokom sledeće nedelje
i vidite gde možete da ih isplanirate.
Gde ih planirate je na vama.
Znam da će ovo biti komplikovanije za neke ljude nego ostalima.
Mislim, život pojedinih osoba je prosto teži od života drugih.
Neće biti lako naći vremena za pohađanje časova poezije
ako se starate o nekoliko svoje dece.
Razumem to.
Ne želim da potcenjujem bilo čije napore.
Ipak, mislim da brojevi koje ću vam navesti daju snagu.
U nedelji je 168 sati.
Dvadeset četiri puta sedam je 168 sati.
To je mnogo vremena.
Ako radite puno radno vreme, dakle, 40 sati nedeljno,
spavate osam sati noću, dakle, 56 sati nedeljno -
ostaje 72 sata za druge stvari.
To je mnogo vremena.
Kažete da radite 50 sati nedeljno,
možda glavni posao i poslić sa strane.
Pa, to ostavlja 62 sata za druge stvari.
Kažete da radite 60 sati.
Pa, to ostavlja 52 sata za druge stvari.
Kažete da radite više od 60 sati.
Pa, jeste li sigurni?
(Smeh)
Bilo je sprovedeno istraživanje koje je upoređivalo
procenjene radne nedelje ljudi pomoću dnevnika vremena.
Otkrili su da su ljudi koji tvrde da rade 75 i više sati nedeljno
grešili za oko 25 sati.
(Smeh)
Pretpostavljate u kom pravcu, zar ne?
Uglavnom, u 168 sati nedeljno,
mislim da možete naći vremena za ono do čega vam je stalo.
Ako želite da provodite više vremena sa decom,
ako želite da više učite za ispit koji polažete,
želite da vežbate tri sata i volontirate dva sata,
to i možete.
Čak i ako radite mnogo više od punog radnog vremena.
Dakle, imamo dosta vremena, što je sjajno,
jer znate šta?
Čak nam i ne treba toliko vremena za neverovatne stvari.
Međutim, kada većina nas ima malo vremena, šta radimo?
Izvadimo telefon, je l' tako?
Počnemo da brišemo imejlove.
Pored toga se vrzmamo po kući
ili gledamo TV.
Međutim, mali trenuci mogu imati veliku snagu.
Možete koristiti svoje kratke trenutke
za kratka uživanja.
Možda je to izbor da čitate nešto divno u autobusu
na putu ka poslu.
Kada sam imala posao koji je zahtevao dve vožnje autobusom
i vožnju metroom svakog jutra,
imala sam običaj da idem u biblioteku vikendom da nabavim stvari za čitanje.
To je čitavo to iskustvo učinilo skoro prijatnim.
Pauze na poslu se mogu koristiti za meditaciju ili molitvu.
Ako porodična večera otpada zbog vašeg ludog rasporeda na poslu,
možda porodični doručak može biti dobra zamena.
Radi se o sagledavanju celokupnog vremena osobe
i uviđanju gde mogu da stanu lepe stvari.
Iskreno verujem u to.
Ima vremena.
Čak i ako smo zauzeti,
imamo vremena za ono što je važno.
A kada se usredsredimo na ono što je važno,
možemo sagraditi živote kakve želimo
u okviru vremena koje imamo.
Hvala.
(Aplauz)