Незважаючи на досягнення медиків,
рак залишається одним із найстрашніших діагнозів,
що можуть бути поставлені пацієнтові.
Лікування раку ускладнюється тим,
що це не одна хвороба,
а їх сукупність, і виникають вони у різних клітинах.
Один з видів раку має зловтішну особливість -
він вражає дітей частіше, ніж будь-який інший.
Це - лейкемія,
рак, що виникає у стовбурових клітинах кісткового мозку.
Стовбурова клітина схожа на немовля -
вона ще не розвинена, але з величезним потенціалом.
Багато стовбурових клітин спеціалізуються, тобто формують клітини різних органів,
таких як печінка, мозок і серце.
Проте у деяких тканинах
вони діляться на нові стовбурові клітини навіть у процесі розвитку організму
та у дорослому віці, аби швидко генерувати нові клітини,
задовольняючи потреби тіла.
Прикладом може слугувати кістковий мозок,
у якому стовбурові клітини перетворюються на різні клітини крові.
Серед них червоні кров'яні тільця,
що транспортують кисень від легень до усіх тканин тіла
тромбоцити, що зупиняють кровотечу, групуючись біля рани,
а також білі кров'яні тільця,
котрі охороняють наше тіло, знешкоджуючи можливих збудників звороб.
Та, час від часу,
під часу процесу спеціалізації стовбурових клітин трапляється помилка,
і у клітинах ДНК відбуваються злоякісні мутації.
Клітини ДНК, що становлять загрозу, мають саморуйнуватися,
однак деякі з уражених клітин цього не роблять,
а навпаки, неконтрольовано множаться, навіть втрачаючи свою природню функцію.
Їх називають раковими клітинами.
Ще достеменно не відомо, чому саме лейкемія
найчастіше вражає дітей.
Проте цьому може сприяти той фактор,
що лейкемію можуть спричинити лише одна-дві модифікації ДНК,
у той час як іншим видам раку потрібна більша їх кількість.
Це дозволяє лейкемії розвиватися швидше.
Більш того, зміни у ДНК можуть виникнути у білих кров'яних тільцях
під час розвитку плоду,
що підвищує ризик раннього захворювання на лейкемію.
Незважаючи на те, що лейкемія уражає дітей частіше за інші види раку,
більшість хворих - це дорослі.
Уражені лейкемією клітини відтворюються у крові та кістковому мозку,
аж доки не заповнять увесь доступний простір.
Коли кістковий мозок вже не може виробляти
необхідну кількість функціональних клітин,
кров виснажується.
Нестача червоних кров'яних тілець
означає, що м'язи не отримують кисень у достатній кількості,
зменшена кількість тромбоцитів унеможливлює загоєння ран,
а брак білих кров'яних тілець ставить під загрозу імунну систему,
оскільки зростає загроза інфікування.
Аби відновити функції крові,
необхідно усунути клітини, уражені лейкемією
Але оскільки це не тверді пухлини,
їх не можна усунути за допомогою хірургічного втручання.
Замість цього, клітини знищуються всередині тіла
за допомогою різних ліків,
таких як хіміотерапія -
суміш ліків, що руйнує клітини, які швидко відтворюються.
На жаль, хіміотерапія має побічний ефект -
вона вбиває і здорові клітини теж,
ті, що, наприклад, містяться у волосяних фолікулах або кишківнику.
У деяких випадках доза хіміотерапії має бути настільки високою,
що вона вбиває всі клітини у кістковому мозку,
навіть стовбурові.
У такому випадку, тіло вже нездатне самостійно продукувати клітини крові.
Та, на щастя, значно можуть допомогти стовбурові клітини
з кісткового мозку донора.
Після пересадки
вони швидко відновлюють кістковий мозок та кров
Однак, пересадка кісткового мозку - це складний процес,
що вимагає сумісності генів донора та реципієнта,
аби трансплантовані клітини не протидіяли клітинам пацієнта
як чужорідним тілам.
На відміну від пересадки крові,
існують тисячі HLA (людських лейкоцитарних генів),
тому іноді навіть у рідних братів та сестер
чи близьких родичів кістковий мозок несумісний.
Якщо так трапляється, то донора шукають у величезній базі даних,
що містить геноми мільйонів добровільних донорів кісткового мозку.
Чим більше донорів у цій базі даних,
тим більше життів може бути збережено за допомогою пересадки.
Лейкемія може стати загрозливим дігнозом, та чим більше донорів - тим більше шансів.