Zahărul secundar ucide?
Stai puțin.
Fumatul pasiv ucide.
Cauzează cancer de plămâni.
Știu fiindcă în 1986, când ministrul sănătății al SUA ne-a spus asta,
noi ce-am făcut?
Am finanțat campanii masive.
Am început să punem avertismente pe pachete: „Fumatul ucide.”
Am demarat campanii publice ca să informăm copiii.
Iar într-o zi ei îți vor spune:
„Mamă, dacă nu te lași de fumat, o să mori.”
E destul de dramatic.
E o urgență de sănătate publică.
Avem una și azi.
E vorba de zahăr secundar, să vă explic cum ucide.
Cunoașteți toți zahărul natural, nu?
Zahărul normal: în fructe, legume, nuci, lapte, lactoza. Toate astea sunt bune.
Corpul știe cum să-l proceseze
cu proteinele, fibrele și vitaminele pe care le conține.
Zahărul secundar - denumire creată de mine -
e zahărul ascuns și adăugat în alimentele procesate.
Acesta e nociv.
În primul rând, e ascuns.
Să ne uităm la asta.
E ascuns findcă nu se găsește unde vă așteptați, în băuturi și dulciuri.
E ascuns fiindcă jumătate din ce mâncăm provine din mâncăruri sărate.
Sărate? Da!
Se găsește în supă.
Trei lingurițe de zahăr în supa aceea.
Se găsește în biscuiții sărați.
Aici sunt șase lingurițe.
Poate spuneți „Dar mănânc doar câțiva.”
Da, o porție e de cinci biscuiți.
Dar știți pe cineva care mănâncă doar cinci?
Cinci chipsuri?
Eu nu cunosc. Așa-i?
Mănâncă tot pachetul. Acolo sunt linguri de zahăr.
Se găsește pretutindeni.
Când zic pretutindeni,
mă refer la pâine, pizza, burgeri, dressing de salată,
chiar și sosul iute preferat în America.
Vedeți corect numerele:
sunt 24 de lingurițe de zahăr în acea sticlă.
Da, într-o sticlă normală.
Poate ziceți: „Dar eu mănânc doar puțin.”
Da, dar se adună.
Și asta nu-i partea cea mai rea.
După ce am lucrat 20 de ani în industrie,
am crezut că am văzut cea mai bună și cea mai urâtă parte a industriei.
Nu. În urmă cu câteva săptămâni am descoperit ceva și mai rău.
Asta vreau să vă împărtășesc azi.
Să analizăm laptele praf.
Cel mai bun lapte pentru bebeluși e evident laptele mamei.
Conține zahăr, dar e zahăr natural
7% din el e lactoză, e foarte bine pentru copil!
Dar în multe comunități cu venituri mici,
folosesc lapte praf - 50% din mame nu alăptează.
Ce conține?
Mai puțină lactoză și mult zahăr.
Mult zahăr înseamnă 61 de lingurițe de zahăr din acesta.
E incredibil, șocant!
Asta devine o dependență.
Mai târziu un copil de 3 ani va bea astfel de sucuri.
Să vă arăt mărimea sticlei.
Sticla asta mică conține șase lingurițe de zahăr.
Marketingul e înșelător, deoarece mamele vor crede:
„Vai, copilul meu va crește ca o girafă!”
Nu, va crește ca un hipopotam!
(râsete)
Ce urmează să facem?
Devenim tineri adulți și suntem păcăliți de diete.
Gândiți-vă un pic.
Vă gândiți la zero grăsime, nu?
Nu e chiar așa.
Știu cum funcționează industria:
când eliminăm grăsimea dintr-un produs devine fad,
deci ce facem?
Adăugăm zahăr, așa că dressingul vostru preferat de salată,
care oricum avea deja zahăr fără să știți de ce,
va conține de trei ori mai mult zahăr.
Apoi încercați fără gluten.
Nu merge.
Doar pentru că e la modă - mai gândiți-vă.
Produsele fără gluten au cu 30-40% mai mult zahăr decât cele obișnuite.
Poate credeți: „Produsele organice sunt bune pentru copilul meu!”
Nu sunt.
Laptele praf organic e cel mai rău agresor.
Acesta are 61 de lingurițe de zahăr.
Înseamnă aproape 1/4 kg.
Despre asta vorbesc.
În acea cutie mică e atât zahăr.
Deci ce e de făcut?
Vă spun să nu mai consumați zahăr?
Nu.
Nu le-aș spune niciodată copiilor: „Stați departe de zahăr.”
Sunt din Paris. Știu când am nevoie de o doză de zahăr.
Acesta e un ecler.
Eclerul de ciocolată e sursa mea de zahăr,
fiindcă beau cafeaua fără zahăr.
Deci asta e doza mea.
Dar cel din dreapta are prea mult zahăr.
Arată la fel.
Priviți cele două eclere și ziceți: „Sunt cam la fel.”
Da, fiecare are 260 de calorii.
Dar diferența e cantitatea de zahăr.
Cele 9 lingurițe de zahăr sunt ca un suc acidulat.
Formează un vârf de zahăr pe ficat.
Iată ce se întâmplă.
Surplusul de zahăr se transformă în glicogen.
Glicogenul e grăsime păstrată pentru mai târziu.
Insulina nu-l transmite mușchilor,
îi spune corpului: „Mă întorc după asta.”
Dar dacă faceți asta de 2-3 ori pe zi,
atunci rămâne pe ficat și nu mai scăpați de el.
Există o corelație între cantitatea de zahăr secundar consumată
și incidența bolilor de inimă, a diabetului de tip II și a obezității.
Deci cum oprim dependența asta?
E vorba de o dependență aici.
Să vă arăt.
Iată o tomografie a unei persoane normale.
Punctele roșii reprezintă dopamina.
Asta e recompensa, e ”Mmmm”-ul când mușc din ecler.
Știu că nu voi mânca 2 sau 3 din astea.
Dar iată ce se întâmplă cu dependența.
Vedeți diferența pe tomografia asta a unui dependent de cocaină?
Nu sunt puncte roșii, nu e dopamină.
Sistemul de recompensă e oprit.
Deci îmi trebuie mai mult și mai mult.
Aceasta e tomografia unei persoane obeze.
Eu numesc asta dependență de zahăr.
Același fenomen: pofta de zahăr,
care ajunge la 22 de lingurițe pe zi, chiar 30 pentru adolescenți.
Cum vom rezolva asta?
Cum vom rezolva criza obezității infantile?
Cu un sistem de alarmă.
Asta propun eu.
Am făcut asta pentru tutun,
de ce n-am face-o și cu mâncarea?
Să avem un avertisment pe ambalaje,
pe lângă toate acele informații pe care nu le citește nimeni.
Serios, un număr de lingurițe pe pachet, nu doar pe o porție mică.
Dacă produsul nu conține zahăr secundar - adaos de zahăr -
ar trebui să-i punem o etichetă verde.
Copiii vor ști diferența,
deci când e timpul pentru burgeri și cartofi prăjiți,
le vor spune părinților:
„Tata, ești sigur că vrei sticla aia
cu 57 de lingurițe de zahăr pe lângă cartofii prăjiți?
Eu vreau zero!”
Putem face asta. Împreună. Putem combate obezitatea infantilă.
Noi, oamenii, trebuie să transmitem acest mesaj guvernului.
Mulțumesc.
(aplauze)