Kada radim svoj posao, ljudi me mrze,
Zapravo, što bolje radim svoj posao,
to me ljudi više mrze.
Ne, ne naplaćujem parking
i nisam pogrebnik.
Ja sam progresivna lezbejka i voditelj sam
na Foks vestima. (Aplauz)
Onda, čuli ste to? Samo da proverim.
Ja sam gej vodtelj za Foks vesti.
Reći ću vam kako to izvodim
i šta je najvažnija stvar koju sam naučila.
Odlazim na televiziju.
Raspravljam se s ljudima koji bukvalno žele da unište
sve u šta verujem, u nekim slučajevima
sa onima koji čak ne žele da ja i ljudi poput mene postojimo.
To je nešto poput Dana zahvalnosti sa vašim konzervativnim stricem
ali još gore,
sa milionskom televizijskom publikom.
Skroz je skoro poput toga.
A to je samo ono što se emituje.
Poruke mržnje koje dobijam su neverovatne.
Samo prošle nedelje dobila sam 238 gadna mejla
i više tvitova mržnje nego što mogu da izbrojim.
Zvali su me idiotom, izdajicom i pošasti,
pizdom, ružnim čovekom,
a to je samo iz jednog mejla.
(Smeh)
Šta sam to shvatila,
kao primalac ove silne ružnoće?
Najveća pouka je to da smo se decenijama
fokusirali na političku korektnost
ali ono što je bitnije je emotivna korektnost.
Evo malog primera.
Baš me je briga ako me nazovete lezbačom. Zaista.
Stalo mi je do dve stvari.
Prvo, bitno mi je da znate to da napišete.
(Smeh) (Aplauz)
Samo da se podsetimo, to je D-Y-K-E.
Skroz biste se iznenadili.
Drugo, baš me je briga za reč,
stalo mi je do toga kako je koristite.
Da li ste prijateljski nastrojeni? Ili samo naivni?
Ili zaista želite da me lično povredite?
Emotivna korektnost je ton, osećaj,
kako kažemo nešto,
poštovanje i saosećanje koje ukazujemo jedni drugima.
I shvatila sam da političko ubeđivanje
ne počinje idejama, činjenicama ili podacima.
Političko ubeđivanje počinje emotivnom korektnošću.
Kada sam prvi put otišla na posao na Foks vestima,
ovo je istinita ispovest,
očekivala sam da će na tepisima biti tragovi
od zaostalog načina na koji tamo hodaju.
Za slučaj da obraćate pažnju, to nije emotivno korektno.
Ali kao liberali na mojoj strani,
možemo biti licemerni, snishodljivi,
prezrivi prema svakome ko se ne slaže sa nama.
Drugim rečima, politički možemo biti u pravu
ali emotivno grešiti.
Slučajno, to znači
da nas ljudi ne vole. Zar ne?
A evo i fore.
Konzervativci su zaista fini.
Mislim, ne baš svi
i ne oni koji mi šalju mejlove pune mržnje,
ali iznenadili biste se.
Šon Heniti je jedan od najfinijih momaka
koje sam ikada upoznala.
Svoje slobodno vreme provodi
tako što svom osoblju pokušava da ugovori slepe sastanke
i znam da ako bi ikada imala problem,
on bi uradio sve da pomogne.
Mislim da Šon Heniti
99% politički greši,
ali je njegova emotivna korektnost izuzetno impresivna
i ljudi ga zbog toga slušaju.
Jer ne možete naterati nekoga da se slaže sa vama
ako vas prvo ne posluša.
Toliko vremena provodimo pričajući o naizgled istim temama,
a nedovoljno vremena diskutujući svoje nesporazume
a ako počnemo da nalazimo saosećanje jedni za druge
onda imamo šanse za zajedničke osnove.
Zvuči luckasto
kada to kažem odavde,
ali kada pokušate da to stavite u praksu,
zaista je moćno.
Za nekoga ko kaže da mrzi imigrante,
pokušam da zamislim koliko mora da se plaše
zato što se njihova zajednica menja i postaje drugačija.
Ili neko ko kaže da ne voli sindikate prosvetnih radnika,
sigurno ih razara dok gledaju
da škola njihovog deteta srlja u propast
i potreban im je krivac.
Naš izazov je da nađemo saosećanje prema drugima
koje želimo da osećaju prema nama.
To je emotivna korektnost.
Ne kažem da je lako.
U proseku 5,6 puta dnevno
moram da se zaustavim da ne odgovorim
na sve mejlove mržnje buljukom zlih psovki.
Svo ovo pronalaženje saosećanja
i zajedničke osnove sa neprijateljima
je za mene neka vrsta političko-duhovne prakse
a ja nisam Dalaj Lama.
Nisam savršena ali sam optimistična
jer ne dobijam samo mejlove mržnje.
Dobijam i dosta lepih pisama.
Jedno od mojih omiljenih počinje sa:
"Nisam veliki obožavatelj tvojih političkih uverenja
ili tvoje ponekad mučne logike,
ali obožavam tebe kao osobu."
Ovaj tip se još uvek ne slaže sa mnom.
(Smeh)
Ali sluša, ne zbog toga šta sam rekla,
već zbog načina na koji sam to rekla
i nekako, iako se nikada nismo upoznali,
uspeli smo da se povežemo.
To je emotivna korektnost
i tako započinjemo razgovore
koji zaista vode do promene.
Hvala vam.
(Aplauz)