Přes 23 let jsem pracoval jako novinář
v novinách "Arkansas Democrat-Gazzette",
"Pittsburgh Tribune Review"
a nakonec v "The Denver Post".
(potlesk)
Když jsem v "Denver Post" v roce 2003 začínal,
byl to jeden z 10 největších deníků v USA,
měl působivou čtenářskou základnu
a zaměstnával skoro 300 novinářů.
V té době mi bylo něco přes 30 let.
Každý ambiciózní novinář po třicítce
má ambici pracovat pro velké celostátní noviny,
jako jsou "New York Times" nebo "Wall Street Journal".
Ale já jsem se po prvních pár týdnech
v "Denver Post" úplně nadchnul
a pomyslel si: "Tohle budou noviny pro mě.
Tady můžu udělat kariéru."
A pak uběhlo sedm let,
naše noviny prodali hedgeovému fondu
Alden Global Capital.
Během několika let...
(smích)
Někteří už ten příběh znají.
(smích)
Během několika let
minulý i současný majitel nařídili vykoupení podílů
a redakce se zmenšila skoro o polovinu.
A já to chápal.
Bývalo pravidlem, že zhruba 80 procent příjmu novin
pocházelo z drahých tištěných reklam a inzerátů.
Když se objevili obří hráči jako Google, Facebook a Craigslist,
tyto peníze z reklamy začaly mizet.
Celé odvětví procházelo obrovským posunem od tištěné k digitální formě.
Alden nařídil, abychom byli primárně digitální.
Využijeme blogů, videa a sociálních médií.
Říkali, že jednoho dne ty peníze,
které vyděláme na internetu, vykompenzují, co ztratíme v tisku.
Jenže ten den nikdy nepřišel.
V roce 2013 jsme dostali Pulitzerovu cenu
za reportáže o střelbě v kině Aurora v Denveru.
Pokyn Aldenu zněl: propustit další novináře.
Další
a další
a další.
Museli jsme se rozloučit s talentovanými, pracovitými kolegy,
které jsme považovali nejen za přátele,
ale za rodinu.
My zbylí jsme byli v neskutečném zápřahu,
museli jsme pokrýt řadu témat a psát články ve spěchu.
V březnu 2018 jsme se v uzavřené zasedačce dozvěděli,
že bude muset odejít dalších 30 lidí.
Deník, na kterém dřív pracovalo 300 novinářů,
jich teď bude mít 70.
A nedávalo to žádný smysl.
Získali jsme přece několikrát Pulitzera,
Zaměřili jsme se primárně na digitální formát,
dosáhli jsme ambiciózních cílů
a e-maily shora vychvalovaly čistý zisk Postu,
který znalci v oboru stanovili na skoro 20 procent.
Jestli byla tedy firma tak úspěšná a měla takový zisk,
proč byla naše redakce pořád menší a menší?
Věděl jsem, že totéž, co se děje v Coloradu, se děje v celé zemi.
Od roku 2004
zaniklo skoro 1800 zpravodajských redakcí.
Možná jste slyšeli o "potravinových pouštích".
Tohle jsou zpravodajské pouště.
Mluvím o komunitách, často celých okresech,
které mají malé nebo vůbec žádné zpravodajské pokrytí.
A co je horší,
z mnoha novin se staly lodě duchů:
předstírají, že mají funkční redakci,
ale vlastně jen lepí reklamy na obsahovou vatu.
Víc a víc novinových redakcí je prodáváno společnostem jako Alden.
A na tom zasedání
už nemohli vyjádřit své záměry jasněji.
Posbírat, co se dá, a zbytek zahodit.
Takže jsme v týmu osmi redaktorů
tajně připravili zvláštní nedělní přílohu
o důležitosti místního zpravodajství.
(smích)
Denverská vzpoura vystřelila jako raketa
a vybuchla jako vodíková bomba.
[Nevídaný akt vzpoury -
Denver Post vybízí majitele, aby deník prodal]
[Redakční rada "Denver Post" veřejně apeluje na majitele]
[O Denver Post, supech a superhrdinech]
(potlesk)
Očividně jsme ve svém pobouření nebyli sami.
Ale jak se dalo čekat, musel jsem odejít.
(smích)
A o rok později je všechno při starém.
"Denver Post" tvoří několik osamocených novinářů,
kteří se obdivuhodně snaží v tom, co zbylo z kdysi skvělých novin.
Teď si minimálně někteří z vás říkají:
"No a?"
Je to tak? No a? Tak ať ten zmírající obor zanikne.
A já to svým způsobem chápu.
Zaprvé, místní zpravodajství už upadá tak dlouho,
že mnozí z vás si snad ani nepamatují,
jaké to je mít dobré místní noviny.
Možná jste viděli filmy "Spotlight" nebo "The Paper",
které romantizují staré dobré časy žurnalismu.
Já tu ale nechci romanticky nebo nostalgicky vzpomínat.
Chci vás tu varovat, že když zanikne místní zpravodajství,
zanikne i naše demokracie.
A to by vás mělo zneklidnit...
(potlesk)
A to by vás mělo zneklidnit
bez ohledu na to, jestli si nějaké kupujete.
Hned řeknu proč.
Demokracie je vláda lidu.
Lid je nejvyšším zdrojem moci a autority.
Dobré místní zpravodajství funguje jako zrcadlo.
Novináři vidí komunitu a odrážejí ji.
Tyto informace dávají sílu.
Vidět, znát, chápat -
tak se dělají dobrá rozhodnutí.
Když máte dobré místní noviny,
u každého zasedání městské rady sedí i novináři.
Poslouchají jednání státních sněmoven a senátů.
I ta důležitá, ale přiznejme si,
někdy příšerné nudná jednání různých komisí.
(smích)
Novináři odhalují nedostatky a špatně vymyšlená opatření
a takové návrhy zákonů pak neprojdou, protože veřejnost byla informovaná.
Čtenáři jdou k volebním urnám
a znají výhody a nevýhody každého opatření, o němž se hlasuje,
protože novináři za ně odvedli většinu práce.
A ještě lépe:
vědci zjistili, že četba místních novin
může mobilizovat 13 procent nevoličů, aby šli k urnám.
Třináct procent.
(potlesk)
To je číslo, které dokáže změnit výsledek řady voleb.
Když chybí dobré místní noviny,
voliči jsou u voleb ponecháni sami sobě,
zmatení,
snaží se odhadnout, jak hlasovat na základě odstavce v právnické hantýrce.
A pak procházejí vadná opatření.
A naopak neprojdou opatření promyšlenější, ale vysoce technická.
Voliči jsou předpojatější.
Nedávno v Coloradu bylo ve volbě guvernéra
víc kandidátů, než kdo kdy pamatuje.
V minulých letech
by novináři v místním tisku důkladně zkontrolovali,
prověřili a představili všechny kandidáty, ověřili jejich výroky
a vedli o nich debaty.
"Denver Post" se snažil, seč mohl.
Ale namísto dřívějších podrobných reportáží a průzkumů
musí veřejnost stále víc interpretovat proslovy,
které jsou spíš propagačním divadýlkem a chytrými volebními spoty,
sama za sebe.
Ve chvíli, kdy reklama stojí, kolik stojí,
je volitelnost otázkou peněz.
Takže na konci primárek
zůstali ve hře jen ti nejbohatší kandidáti
s největším rozpočtem.
Mnozí zkušení a chvályhodní kandidáti
neměli šanci se ani nadechnout,
protože když upadá místní zpravodajství,
i velké volby závisejí na tom, kolik kdo zaplatí.
Udiví pak někoho, že náš nový guvernér
byl kandidátem, který utratil přes 300 milionů dolarů?
Nebo že se na politické scéně mohou prosadit miliardáři
jako Donald Trump a Howard Schultz?
Nemyslím, že tohle měli na mysli Otcové zakladatelé USA,
když mluvili o svobodných a spravedlivých volbách.
(potlesk)
A právě proto se nemůžeme spolehnout jen na velké celonárodní noviny,
jako jsou "The Journal", "The Times" a "The Post".
To všechno jsou skvělé noviny
a dnes je namouduši potřebujeme víc než kdy dřív.
Jenže absolutně není šance, že by mohly pokrýt
každé volby v každém okrese celých Států.
Prostě ne.
Redakce, která je nejlépe kvalifikovaná psát o místních volbách,
je nutně redakce v daném regionu.
Tedy pokud máte štěstí a taková ještě je.
A když je po volbách,
dobré místní noviny jsou pořád tu a čekají jako hlídací pes.
Když někdo tímto způsobem dozírá,
politici mají menší moc,
policie s veřejností zachází férově,
dokonce i obří korporace se chovají, jak nejlépe mohou.
Tento mechanismus, který nás po generace informoval a provázel,
už nefunguje tak jako dřív.
Víte sami dobře, jak vypadá toxický národní diskurz,
jaká karikatura rozumné debaty se z něj stala.
A k tomu dochází, když se místní redakce zavřou
a komunity v celé zemi jsou najednou bez dohledu a neviditelné.
Dokud si neuvědomíme, že úpadek místního zpravodajství
má vážné dopady na naši společnost,
situace se nezlepší.
Dobře obsazená redakce místního zpravodajství nevydělá peníze
a v dnešní době Googlu a Facebooku
se to nezmění.
Jestliže je tisk životně důležitý pro demokracii,
měli bychom ho podle toho financovat.
(potlesk)
Nemůžeme nečinně přihlížet tomu, jak někdo střílí naše hlídací psy.
Nemůžeme nechat další komunity jen tak zmizet ve tmě.
Je načase debatovat o možnostech veřejného financování,
než čtvrtá velmoc dočista zmizí
a s ní i náš slavný demokratický experiment.
Potřebujeme víc než vzpouru.
Je čas na revoluci.
Děkuji vám.
(potlesk)