Det har været mere skræmmende at forberede denne tale
end at forberede LSD terapi.
(Latter)
"Psykedelika er for studiet af sindet
hvad mikroskopet er for biologien
og teleskopet for astronomien."
Dr. Stanislav Grof sagde dette.
Han er en af verdens førende forskere i psykedelika,
og har også været min mentor.
I dag vil jeg gerne dele med jer hvordan psykedelika, anvendt med omtanke,
potentielt kan hjælpe med at helbrede os,
inspirere os,
og måske endda redde os.
I 1950'erne og 60'erne
trivedes den psykedeliske forskning i hele verden
og viste stort potentiale indenfor psykiatri,
psykologi og psykoterapi,
neurovidenskab og studiet af mystiske oplevelser.
Men de psykedeliske stoffer undslap forskningens rammer
og blev snart brugt af modkulturen,
og af protestbevægelsen mod Vietnamkrigen.
Og der var usmart brug, og det medførte et tilbageslag.
I 1970 kriminaliserede USA's regering al brug af psykedeliske stoffer
og begyndte at lukke al psykedelisk forskning ned.
Forbuddet spredte sig over hele verden og varede i årtier.
Og dette var en tragedie, for psykedelika er blot værktøj,
og hvorvidt resultatet er gavnligt eller skadeligt
afhænger af anvendelsen.
Psykedelisk betyder "bevidsthedsåbenbarende",
og det refererer til stoffer som LSD, psilocybin, meskalin,
iboga og andre stoffer.
Da jeg var 18 år gammel
var jeg førsteårsstuderende i college
og eksperimenterede med LSD og meskalin,
og disse eksperimenter bragte mig i kontakt med mine følelser.
Og de gav mig en en spirituel forbindelse
som min bar mitzva desværre ikke producerede.
(Latter)
Når jeg ville drille mine forældre
sagde jeg, at de drev mig til psykedelika
fordi min bar mitzva ikke havde formået at gøre mig til en mand.
(Latter)
Men vigtigst af alt
gav psykedelika mig en følelse af vores fælles menneskelighed,
af vores enhed med alt liv.
Og andre mennesker berettede det samme.
Og jeg følte at disse oplevelser havde potentialet
til at hjælpe som modgift
mod stammetænkning, fundamentalisme, folkemord og miljø-ødelæggelse.
Så jeg besluttede at fokusere mit liv
på at ændre lovgivningen
og at blive certificeret psykedelisk psykoterapeut.
(Applaus)
I dag, et halvt århundrede efter forbuddet,
er vi midt i en global renæssance af psykedelisk forskning.
Psykedelisk psykoterapi viser stort potentiale
for behandlingen af posttraumatisk stresstilstand, eller PTSD,
depression, social angst, stofmisbrug, alkoholisme
og selvmord.
Psykedelisk psykoterapi er et forsøg på at gå direkte til problemets rod
med relativt få doseringer,
i modsætning til størstedelen af det psykiatriske medicin der anvendes i dag
der for det meste blot reducerer symptomer
og er beregnet til dagligt indtag.
Psykedeliske stoffer bliver nu også anvendt af neurovidenskaben
til at studere hjernefunktion
og til at studere det stadige mysterium der er menneskelig bevidsthed.
Og psykedelika og de mystiske oplevelser de producerer
undersøges for deres relation til meditation og mindfulness,
blandt andet i en artikel udgivet for nyligt
hvor personer med mange års erfaring i zen meditation tager psilocybin
under et meditations retræte
og opnår langtidsholdbare gavnlige effekter og forandringer i hjernen.
Så hvordan virker disse stoffer?
Moderne neurovidenskab har påvist
at psykedelika reducerer aktiviteten
i hjernens såkaldte "default mode network".
Det er her vi skaber oplevelsen af individualitet.
Det svarer til egoet,
og det filtrerer alt indkommende information
ud fra vores personlige behov og prioriteter.
Når aktiviteten reduceres i "default mode network"
træder vores ego i baggrunden
og vi ser, at det blot er en del af et større bevidsthedsfelt.
Det minder om det skift i verdensbillede
som Kopernikus og Galileo satte i gang
ved at bruge teleskopet til at vise,
at jorden ikke er universets centrum,
men i virkeligheden kredser om solen,
noget større end sig selv.
For nogle mennesker er dette skift i bevidsthed den allervigtigste
eller blandt de allervigtigste oplevelser i deres liv.
De føler sig mere forbundet til verdenen større end dem selv.
De føler sig mere altruistiske,
og de mister noget af deres frygt for døden.
Ikke alle stoffer har denne effekt.
MDMA, også kendt som Ecstasy eller Molly
virker fundamentalt anderledes.
Og jeg kan dele Marcelas historie med jer:
Hun led af posttraumatisk stress
efter et voldsomt seksuelt overfald.
Marcella og jeg mødte hinanden i 1984
mens MDMA stadig var lovligt
men det var også begyndt at slippe ud af de terapeutiske kredse.
Marcela havde allerede prøvet MDMA rekreativt
og oplevede der at blive overvældet af sine traumer
hvilket forstærkede hendes selvmordsfølelser.
Under vores første samtale
fortalte jeg, at når MDMA anvendes terapeutisk
kan det reducere frygten for svære følelser,
og hjælpe hende med at overkomme hendes traumer.
Jeg bad hende love, at hun ikke ville begå selvmord
mens vi samarbejdede.
Hun accepterede og gav løftet.
I løbet af hendes terapisessioner
var Marcela lettere og mere flydende i stand til at bearbejde sine traumer.
Men alligevel var hun i stand til at fortælle
at voldtægtsmanden havde sagt, at hvis hun nogensinde fortalte noget
ville han slå hende ihjel.
Og hun indså, at dette holdt hende mentalt fanget.
Så det, at hun kunne dele historien
og opleve følelserne og tankerne i hendes sind
satte hende fri,
og hun kunne nu beslutte,
at hun var klar til at lægge det bag sig.
Og i det øjeblik
indså jeg at MDMA kunne være meget effektivt til at behandle PTSD.
I dag, 35 år efter Marcelas behandling,
er hun faktisk selv terapeut,
og uddanner andre terapeuter i at hjælpe folk med PTSD ved brug af MDMA.
Så, hvordan virker MDMA?
Hvordan hjalp MDMA Marcela?
Mennesker med PTSD har anderledes hjerner
end os der ikke har PTSD.
De har en hyperaktiv amygdala, det sted vi håndterer frygt.
De har reduceret aktivitet i den præfrontale cortex
hvor vi tænker logisk.
Og de har reduceret aktivitet i hippocampus,
hvor vi flytter minder ind i vores langtidsopbevaring.
MDMA ændrer hjernen lige modsat.
MDMA reducerer aktiviteten i amygdala,
øger aktiviteten i den præfrontale cortex,
og øger forbindelsen mellem amygdala og hippocampus
for at tillade traumatiske minder at komme i langtidsopbevaring.
For nylig udgav forskere ved Johns Hopkins en artikel i "Nature"
hvor de påviste, at MDMA frigiver oxytocin,
kærligheds og omsorgshormonet.
De samme forskere har også studeret blæksprutter,
der normalt er asociale uden for parringstiden.
Men tænk engang, når man giver dem MDMA
bliver de prosociale.
(Latter)
Adskillige måneder efter mit samarbejde med Marcela
vedtog USA's 'Drug Enforcement Administration'
at kriminalisere Ecstasy, uden kendskab til dets terapeutiske anvendelse.
Så jeg tog til Washington,
og henvendte mig til DEA's hovedkvarter,
og lagde sag an og forlangte en høring,
hvor psykiatere og psykoterapeuter
kunne fremlægge information om den terapeutiske anvendelse af MDMA
i et forsøg på at undgå forbuddet.
Og midt i høringen flippede DEA ud,
erklærede en nødssituation,
og kriminaliserede al brug af MDMA.
Den eneste måde jeg kunne se man kunne bringe det tilbage
var gennem videnskab, lægevidenskaben
og FDA's proces for udvikling af nye lægemidler.
Så i 1986 grundlagde jeg MAPS
som et nonprofit psykedelisk farmaceutisk firma.
Det tog os 30 år, indtil 2016,
at indsamle de data vi havde brug for at fremlægge for FDA
for at anmode om tilladelse til undersøgelsesfase 3
som er påkrævet for at bevise sikkerhed og virkekraft
før man får tilladelse til anvendelse efter recept.
Tony var en krigsveteran i et af vores pilotprojekter
Ifølge "Veterans Administration“
er over en million krigsveteraner handicappet af PTSD
Og mindst 20 krigsveteraner begår selvmord hver dag,
mange som følge af PTSD.
Den behandling Tony skulle igennem var 3½ måned lang.
Men i denne periode
skulle han kun indtage MDMA tre gange,
adskilt af 12 stoffrie terapisessioner på 90 minutter,
Tre før den første MDMA session som forberedelse
og tre efter hver MDMA session for at integrere oplevelsen.
Vi kalder vores behandlingstilgang "indefra-dirigeret terapi"
og støtter patienten i at opleve hvad end der dukker op
i deres sind og krop.
Selv med MDMA er dette hårdt arbejde.
Mange af vores testpersoner har sagt,
"Jeg ved ikke hvorfor de kalder det ekstase."
(Latter)
Under Tonys første MDMA session
lå han på sofaen med øjenmaske på,
han lyttede til musik,
og snakkede med terapeuterne,
som var én mand og én kvinde,
når han følte behov for det.
Efter adskillige timer,
i et øjebliks stilhed og klarhed,
delte Tony, at han havde indset
at hans PTSD var en form for forbindelse til hans venner.
Det var en måde at ære mindet om hans venner der var omkommet.
Men han var i stand til at se sig selv gennem sine afdøde venners øjne.
Og det gik op for ham, at de ikke ønskede han skulle lide,
eller spilde hans liv.
De ville ønske at han levede fuldt ud,
sådan som de ikke kunne.
Så det gik op for ham at der var en ny måde at ære deres minde,
nemlig at leve fuldt og helt.
Han indså også, at han fortalte sig selv
at han tog opiater pga. smerte
Men han indså at han faktisk tog dem for at flygte.
Så han beslutttede at han ikke havde brug for opiater mere,
han havde ikke brug for mere MDMA,
og han stoppede som testperson.
Det er nu syv år siden.
Tony er stadig fri for PTSD,
vendte aldrig tilbage til opiater
og hjælper i dag mindre velstillede end ham selv i Cambodia.
(Applaus)
De data vi fremlagde for FDA
fra 107 mennesker i vores pilotprojekt, inklusiv Tony,
viste at 23 procent af dem der modtog terapi men ikke MDMA
ikke længere havde PTSD ved behandlingens afslutning.
Det er et ret godt resultat i denne patientgruppe.
Men, når man tilføjer MDMA,
mere end fordobles resultatet, og 56 procent har ikke længere PTSD.
(Applaus)
Men vigtigst af alt,
så snart folk ved at de ikke behøver at undertrykke deres traumer
men at de kan bearbejde dem,
får de det bedre og bedre på egen hånd.
Så ved opfølgningen ét år efter den sidste behandling
har to tredjedele ikke længere PTSD.
Og af den tredjedel der har,
er der mange med klinisk signifikant reduktion af symptomer.
(Applaus)
På baggrund af disse data
har FDA erklæret MDMA-assisteret psykoterapi målrettet PTSD
et terapeutisk gennembrud.
FDA har også erklæret psilocybin et terapeutisk gennembrud.
for behandlingsresistent depression
og godkendte for nylig eskatemin for depression.
Jeg kan med stolthed sige, at vi nu har indledt undersøgelsesfase 3.
Og hvis resultaterne er som vi håber,
og hvis de ligner dem fra Fase 2,
vil FDA godkende MDMA-assisteret psykoterapi for PTSD ved udgangen af 2021.
Hvis det godkendes,
vil de eneste teraputer der kan adminstrere til patienter
være teraputer der har gennemført vores træningsprogram,
og de vil kun administrere MDMA
under direkte supervision i kliniske omgivelser.
Vi forventer at der over de næste årtier,
vil blive etableret tusinder af psykedeliske klinikker,
hvor terapeuter kan administrere MDMA,
psilocybin, ketamin og andre psykedelika,
til potentielt millioner af patienter.
Disse klinikker kan også udvikle sig til centre hvor folk kan komme
for psykedelisk psykoterapi, for personlig udvikling,
for parterapi,
eller for spirituelle, mystiske oplevelser.
Menneskeheden er nu i et kapløb mellem katastrofe og bevidsthed.
Den psykedeliske renæssance er her for at støtte bevidstheden til sejr.
Og nu, hvis I alle tager et kig under jeres sæder...
Jeg laver sjov!
(Latter)
Tak skal I have.
(Applaus)
(Latter)
(Applaus)
Tak.
(Applaus)
Corey Hajim: Du bliver nødt til at blive her i et minut.
Tusind tak, Rick.
Du lader til at have publikums opbakning.
Rick Doblin: Det må man sige.
Mange af dem har også været til Burning Man.
(Latter)
CH: Der er noget synergi der.
RD: (Ler)
CH: I din præsentation talte du om at bruge disse stoffer
til at behandle nogen rimelig alvorlige traumer.
Så hvad med nogen mere almindelige psykiske sygdomme
som angst og depression,
er det her mikrodoseringer kommer ind i billedet?
RD: Mikrodoseringer kan hjælpe ved depression,
jeg kender nogen der har brugt det.
Men generelt, i terapeutisk øjemed,
foretrækker vi makrodosering frem for mikrodosering
for virkelig at hjælpe folk med at behandle problemets rod.
Mikrodosering er mere for kreativitet,
for kunstnerisk inspiration,
for øget fokus...
Og det løfter også humøret.
Men ved alvorlig sygdom mener jeg,
at folk ikke skal tro de har brug for daglig medicinering,
men i stedet dybere, mere intensivt arbejde.
CH: Og hvad med uden for USA og nordamerika,
foretager I undersøgelser der?
RD: Ja, vi er ved at globalisere.
Undersøgelsesfase 3 finder faktisk sted
i Israel, Canada og USA.
Så snart FDA godkender det,
vil det også være godkendt i Israel og Canada.
Vi har lige startet undersøgelser i Europa.
Og vi kommer til at træne nogle terapeuter fra Kina.
CH: Udmærket.
Vi ville have lavet en publikumsafstemning,
for at se om folk synes det er en god idé
at fortsætte undersøgelserne eller ej,
Men jeg har på fornemmelsen, at jeg kender svaret, så...
Tusind tak, Rick.
RD: Tak. Tak til jer alle.
(Applaus)