Keď sa slnečné UV žiarenie dostane k našej pokožke,
každého z nás to ovplyvní trochu inak.
V závislosti od farby pleti trvá len pár minút vystavenia žiareniu,
kým jeden človek sčervenie ako repa,
zatiaľ čo iný potrebuje na najmenšiu zmenu celé hodiny.
Čo môže za tento rozdiel?
A ako to, že ľudská pleť má toľko odtieňov?
Nezávisle od farby
naša pleť rozpráva impozantný príbeh ľudskej neochvejnosti a prispôsobivosti,
odhaľujúc jej rôznorodosť ako biologickú funkciu.
Všetko sa točí okolo melanínu,
pigmentu, ktorý dáva pokožke a vlasom ich farbu.
Táto ingrediencia pochádza z kožných buniek nazývaných melanocyty
a má dve základné formy.
Existuje eumelanín, ktorý spôsobuje hnedé odtiene pokožky
a čiernu, hnedú a plavú farbu vlasov,
a feomelanín, ktorý spôsobuje červenkasté pehy a ryšavé vlasy.
Ale ľudia takíto neboli vždy.
Pestrosť farieb našej pokožky bola tvorená evolučným procesom
poháňaným Slnkom.
Začalo to asi pred 50 000 rokmi, keď naši predkovia migrovali z Afriky na sever
do Európy a Ázie.
Títo starodávni ľudia žili medzi rovníkom a obratníkom Kozorožca,
v regióne presýtenom slnečnými UV lúčmi.
Keď je pokožka dlho vystavovaná UV žiareniu,
môže to poškodiť DNA v našich bunkách
a pokožka sa začne páliť.
Ak je toto poškodenie dosť vážne,
mutácie buniek môžu viesť k melanómu,
smrteľnej rakovine tvorenej v kožných melanocytoch.
Pred 50 000 rokmi neexistovali opaľovacie krémy.
Tak ako sa naši predkovia chránili pred útokom UV žiarenia?
Kľúčom k prežitiu bola ich osobná ochrana pred slnkom
vyrábaná pod ich pokožkou: melanín.
Typ a množstvo melanínu vo vašej pokožke
určuje, ako veľmi ste chránení pred slnkom.
Dôležitá je reakcia pokožky na slnečné svetlo.
Keď je vystavená UV žiareniu,
spúšťa to špeciálne svetlocitlivé receptory nazývané rodopsín,
ktoré stimulujú tvorbu melanínu na ochranu buniek pred poškodením.
Pre svetlých ľudí ten melanín stmaví ich pokožku a vytvorí sa opálenie.
V priebehu generácií
sa ľudia žijúci v slnkom zaliatych šírkach v Afrike
adaptovali, aby produkovali vyššiu hladinu melanínu
a viac eumelanínu,
ktorý dal ich pokožke tmavší odtieň.
Tento vrodený slnečný štít ich ochraňoval pred melanómom,
a tak ich spravil evolučne vhodnejšími
a schopnými túto užitočnú črtu odovzdať ďalším generáciám.
Ale čoskoro niektorí z našich predkov adaptovaných na slnko migrovali na sever
preč z tropickej oblasti
a roztrúsili sa po celej Zemi.
Čím severnejšie cestovali, tým menej priameho slnečného svetla mali.
Toto bol problém, pretože napriek tomu, že UV žiarenie dokáže poškodiť kožu,
má súčasne dôležitý úžitok.
UV pomáha našim telám vytvárať vitamín D,
látku, ktorá zosilňuje kosti a pomáha pri absorpcii životne dôležitých minerálov,
ako je vápnik, železo, horčík, fosfor a zinok.
Bez neho mávajú ľudia silnú únavu a zoslabené kosti,
čo môže viesť až k takzvanej krivici.
Pre ľudí, ktorých tmavá pokožka efektívne blokovala tamojšie slnečné žiarenie,
nedostatok vitamínu D predstavoval na severe vážnu hrozbu.
Ale niektorí z nich produkovali menej melanínu.
Boli vystavovaní dostatočne malým
množstvám svetla, takže melanóm bol menej pravdepodobný
a ich svetlejšia pokožka lepšie absorbovala UV svetlo.
Takže mali úžitok z vitamínu D,
mali silné kosti
a prežili dosť dlho na to, aby mohli produkovať zdravé potomstvo.
V priebehu generácií
sa farba pleti v týchto regiónoch postupne stávala svetlejšou.
Výsledkom prispôsobivosti našich predkov
je dnes planéta plná ľudí s obrovskou paletou farieb pleti,
tmavšia pokožka bohatá na eumelanín
sa typicky nachádza v horúcom, slnečnom pásme okolo rovníka
a čoraz svetlejšie odtiene pokožky bohatej na feomelanín
sa nachádzajú tam, kde slnko ubúda.
Takže farba pokožky je niečo viac ako adaptačná črta pre život na kúsku balvana,
ktorý obieha okolo Slnka.
Môže vstrebávať svetlo,
ale určite neodráža charakter.