Câți dintre voi sunteți creatori,
designeri, ingineri, antrepenori, artiști
sau poate doar aveți o imaginație debordantă?
Ridicați mâna. (Aclamații)
Majoritatea.
Am vești pentru noi, cei creativi.
În următorii 20 de ani,
se vor schimba mai multe lucruri în felul în care lucrăm
decât în ultimii 2000 de ani.
De fapt, cred că suntem la răsăritul unei noi ere a istoriei umane.
Până acum au fost 4 mari ere istorice definite de felul în care lucrăm.
Era vânătorilor-culegători a durat câteva milioane de ani.
Apoi Era agricultorilor a durat câteva mii de ani.
Era industrială a durat câteva secole.
Acum, Era informației durează doar de câteva decenii.
În prezent, suntem la apogeul următoarei mari ere ca specie.
Bun venit în Era augmentării.
În această nouă eră, capacitățile naturale de om urmează să fie depășite
de sisteme computaționale care vă ajută să gândiți,
de sisteme robotizate care vă ajută să creați
și de un sistem nervos digital
care vă conectează la lume dincolo de simțurile naturale.
Să începem cu augmentarea cognitivă.
Câți dintre voi sunteți cyborgi evoluați?
(Râsete)
De fapt aș susține faptul că suntem deja evoluați.
Imaginați-vă că sunteți la o petrecere
și cineva vă pune o întrebare la care nu știți răspunsul.
Dacă aveți așa ceva, în câteva secunde ați ști răspunsul.
Acesta este doar un început primitiv.
Chiar și Siri e doar un instrument pasiv.
De fapt, în ultimii 3 milioane și jumătate de ani,
instrumentele pe care le-am avut au fost total pasive.
Fac doar ce le spunem noi și nimic mai mult.
Prima noastră unealtă adevărată tăia doar unde loveam cu ea.
Dalta cioplește doar unde o îndreaptă artistul.
Chiar și cele mai avansate unelte nu fac nimic fără instrucțiuni explicite.
În realitate, și asta este frustrant,
mereu am fost limitați
de nevoia de a ne transpune manual dorințele în unelte,
folosindu-ne efectiv de mâini, chiar și în cazul calculatoarelor.
Eu semăn mai mult cu Scotty din Star Trek.
(Râsete)
Vreau să am o conversație cu un computer.
Vreau să spun: „Calculatorule, hai să proiectăm o mașină”,
iar calculatorul să-mi arate mașina.
Și eu spun: „Să fie mai rapidă, și mai puțin germană.”
și bang, calculatorul să-mi arate o variantă.
(Râsete)
Această conversație poate fi prea avansată,
probabil mai puțin decât credem mulți,
dar chiar acum
lucrăm la asta.
Instrumentele fac acest salt de la a fi pasiv la a fi generativ.
Crearea instrumentelor generative folosește un computer și algoritmi
care să sintetizeze geometria
să vină singură cu noi modele.
Tot ce trebuie sunt obiectivele și restrângerile tale.
Să vă dau un exemplu.
În cazul acesui șasiu de dronă aeriană,
tot ce trebuie să faci e să îi spui ceva ca:
are 4 elice,
o greutate cât mai mică
și să fie eficientă aerodinamic.
Apoi computerul examinează întregul interval de soluții:
fiecare posibilitate care se potrivește criteriilor tale;
sunt milioane.
E nevoie de un computer enorm pentru asta.
Apoi ne arată modele
pe care noi, fără ajutor, nu ni le-am fi putut imagina.
Calculatorul inventează asta singur,
nimeni nu desenează nimic
și începe de la zero.
Apropo, nu accidental
drona arată ca bazinul unei veverițe zburătoare.
(Râsete)
Algoritmii sunt făcuți să funcționeze
la fel ca evoluția.
Interesant e că începem să vedem această tehnologie
în lumea reală.
Am lucrat cu Airbus câțiva ani
la un concept de avion al viitorului.
Încă e un proiect.
Chiar recent am folosit un model generativ de IA
care a venit cu asta.
Aceasta este o cabină printată 3D proiectată de un computer.
E mai bună decât originalul, și cântărește jumătate din el,
și va zbura în Airbus A320 la sfârșitul anului.
Deci computerele pot crea acum.
Pot veni cu propriile soluții la problemele noastre bine definite.
Însă nu au intuiție.
Trebuie să o ia de la început de fiecare dată
pentru că nu învață niciodată,
spre deosebire de Maggie.
(Râsete)
Maggie e chiar mai inteligentă decât cele mai avansate instrumente.
Ce vreau să spun prin asta?
Dacă stăpânul îi ridică lesa,
Maggie știe destul de cert
că e timpul pentru plimbare.
Cum a învățat?
De fiecare dată când stăpânul a luat lesa au mers la plimbare.
Maggie a făcut 3 lucruri:
a trebuit să fie atentă,
să își amintească ce s-a întâmplat
și să rețină și să recreeze un model în minte.
Interesant e că exact asta au încercat cercetătorii
să facă cu IA în ultimii 60 de ani.
În 1952,
au construit acest computer care putea să joace X și 0.
Mare lucru.
După 45 de ani, în 1997,
Deep Blue îl bate pe Kasparov la șah.
În 2011, Watson îi bate pe acești doi oameni la Jeopardy,
care e mai greu de jucat decât șahul pentru un computer.
De fapt, în loc să folosească algoritmi predefiniți,
Watson a trebuit să gândească pentru a-și bate adversarii umani.
Acum câteva săptămâni,
AlphaGo din Deep Mind l-a bătut pe cel mai bun jucător uman la Go,
care e cel mai greu joc pe care îl avem.
În Go sunt mai multe mutări posibile
decât atomi în univers.
Ca să câștige,
AlphaGo a trebuit să își dezvolte intuiție.
În realitate,
programatorii AlphaGo nu au înțeles de ce AlphaGo făcea ce făcea.
Lucrurile se mișcă foarte repede.
Gândiți-vă: în contextul unei vieți umane,
computerele au ajuns de la mintea unui copil
la ceea ce numim apogeul gândirii strategice.
Practic,
computerele evoluează de la Spock
la a fi ca Kirk.
(Râsete)
Nu? De la logică pură la intuiție.
Ați trece acest pod?
Mulți dintre dumneavoastră ar spune „Oh nu!”
(Râsete)
Ați ajuns la această decizie într-un moment.
Cumva ați știut că podul este nesigur.
E exact genul de intuiție
pe care sistemele noastre de învățare încep să îl folosească.
Foarte curând, veți fi capabili
să îi arătați unui computer ceva ce ați creat
și el să vă răspundă
„Îmi pare rău, omule, nu va funcționa. Mai încearcă.”
Sau l-ați putea întreba dacă oamenilor le va plăcea următorul tău cântec
sau următoarea ta aromă de înghețată.
Sau, mult mai important,
ați putea lucra cu un calculator la o problemă
care încă nu are soluție.
Ca încălzirea globală.
Nu facem o treabă prea bună singuri.
Am putea folosi orice ajutor am primi.
Despre asta vorbesc,
tehnologia ne mărește abilitățile cognitive
ca să putem imagina și crea lucruri care nu ne sunt la îndemână
ca simpli oameni vechi și neevoluați.
Cum ar fi să facem toate aceste lucruri noi
pe care le vom inventa și proiecta?
Cred că era dezvoltării umane e la fel de mult despre lumea fizică
cât despre cea virtuală, domeniul intelectual.
Cum ne va dezvolta tehnologia?
În lumea fizică, sistemele robotizate.
Cu siguranță există o teamă
că roboții le vor lua joburile oamenilor,
ceea ce e adevărat în anumite domenii.
Dar sunt mult mai interesat de ideea
ca oamenii și roboții lucrând împreună să se augmenteze reciproc
și să locuiască într-un nou spațiu.
În laboratorul nostru de cercetare aplicată din San Francisco,
unul din domeniile pe care ne axăm e robotica avansată,
în special colaborarea om-robot.
Acesta e Bishop, unul dintre roboții noștri.
Experimental, l-am setat
să ajute un lucrător în construcții să facă sarcini repetitive,
ca făcutul găurilor pentru scurgeri sau întrerupătoarelor în pereți.
(Râsete)
Partenerul uman al lui Bishop îi spune ce să facă în engleză
folosind gesturi simple,
cum ar vorbi cu un câine,
iar Bishop execută acele instrucțiuni
cu precizie perfectă.
Folosim omul la ce e el bun:
avertizare, percepție și luarea deciziilor.
Și folosim robotul la ce e el bun:
precizie și repetiție.
Iată alt proiect la care Bishop a contribuit.
Scopul acestui proiect, pe care l-am numit HIVE,
a fost să imagineze experiența oamenilor, computerelor și roboților
toți lucrând împreună să rezolve o problemă complexă de design.
Oamenii au acționat ca lucrători.
Au navigat pe un site de construcții, au lucrat cu bambusul,
care fiind un material non-izomorf,
e greu de manipulat de către roboți.
Dar apoi roboții au înfășurat firele,
lucru aproapre imposibl pentru oameni.
Apoi am avut IA care a controlat totul.
Le spunea oamenilor și roboților ce să facă
și ținea evidența miilor de componente.
Interesant e că,
construirea acestui pavilion era pur și simplu imposibil
fără om, robot și IA, ajutându-se reciproc.
Vă mai împărtășesc un proiect. Ăsta e puțin nebunesc.
Lucrăm cu artistul din Amsterdam, Joris Laarman și cu echipa lui la MX3D
să creăm și să printăm robotizat
primul pod din lume făcut autonom.
Joris și un IA creează acest lucru acum, în timp ce vorbim,
în Amsterdam.
Când vor termina, vom apăsa GO
și roboții vor printa 3D în oțel inoxidabil,
fără ajutor omenesc,
până ce podul e gata.
În timp ce computerele ne vor crește abilitatea
de a ne imagina și de a crea noi lucruri,
sistemele robotizate ne vor ajuta să construim
lucruri pe care înainte nu le puteam face.
Dar abilitatea noastră de a simți și controla aceste lucruri?
Dar un sistem nervos pentru lucrurile pe care le facem?
Sistemul nostru nervos, sistemul nervos uman,
ne spune tot ce se întâmplă în jur.
Dar sistemul nervos al lucrurilor pe care le facem e rudimentar.
De exemplu, o mașină nu îi spune departamentului de lucrări publice
că a luat o groapă la colțul dintre Broadway și Morrison.
O clădire nu le spune proiectanților
dacă oamenilor dinăuntru le place acolo
și producătorul unei jucării nu știe
dacă cineva se joacă cu ea,
cum și unde sau dacă e distractivă sau nu.
Sunt sigur că designerii și-au imaginat acest stil de viață pentru Barbie
când au gândit-o.
(Râsete)
Dar dacă de fapt Barbie e foarte singură?
(Râsete)
Dacă designerii ar fi știut
ce se întâmplă cu adevărat în lumea reală cu ce au creat
– drumul, clădirea, Barbie –
ar fi putut folosi informația pentru a crea o experiență
mai bună pentru utilizator.
Lipsește un sistem nervos să ne conecteze
cu lucrurile pe care le proiectăm, construim și folosim.
Dacă toți ați avea acel gen de informație venind la voi
de la lucrurile pe care le creați în lumea reală?
Pentru tot ce facem,
folosim o cantitate enormă de bani și energie
– anul trecut, cam două trilioane de dolari –
convingând oameni să cumpere ce am făcut.
Dar dacă ați avea această conexiune cu ce proiectați și creați
după ce ies în lumea reală,
după ce sunt vândute sau lansate,
am putea schimba acest lucru,
pentru a merge de la ideea ca oamenii să ne vrea lucrurile
la a face lucruri pe care oamenii să le vrea.
Vestea bună e că lucrăm la un sistem nervos digital
care să ne conecteze cu lucrurile pe care le creăm.
Lucrăm la un proiect
cu niște băieți din LA numiți Bandito Brothers
și cu echipa lor.
Unul din lucrurile pe care le fac ei este să facă mașini uluitoare
care fac lucruri uluitoare.
Băieții ăștia sunt nebuni.
(Râsete)
În sensul bun.
Împreună cu ei,
luăm un șasiu de la o mașină de curse tradițională
și să îi oferim un sistem nervos.
Așa că am echipat-o cu zeci de senzori,
i-am pus un șofer de clasă mondială la volan
am scos-o în deșert și am condus-o nebunește o săptămână.
Și sistemul nervos al mașinii a înregistrat tot
ce se întâmpla cu mașina.
Am înregistrat 4 miliarde de măsurători,
toate forțele la care a fost supusă.
Apoi am făcut ceva nebunesc.
Am luat toate datele
și le-am introdus într-un sistem de design generativ IA numit Dreamcatcher.
Ce obții când îi dai unui instrument de design un sistem nervos
și îi ceri să îți construiască cel mai modern model de șasiu?
Asta.
E ceva ce un om n-ar fi putut niciodată proiecta.
Doar că un om a făcut asta,
dar ajutat de o IA generatoare de design,
de un sistem nervos digital
și de roboți care chiar pot fabrica așa ceva.
Dacă ăsta e viitorul, Era augmentării,
și vom fi augmentați cognitiv, fizic și perceptiv,
cum va arăta?
Cum va fi acest tărâm al minunilor?
Cred că vom vedea o lume
unde vom trece de la lucruri fabricate
la unele crescute.
Unde vom trece de la lucruri construite
la cele crescute.
Vom trece de la a fi izolați
la a fi conectați.
Și ne vom îndepărta de origini
pentru a îmbrățișa agregarea.
De asemenea cred că ne vom schimba de la a râvni supunerea lucrurilor
la a le aprecia autonomia.
Grație posibilităților noastre augmentate,
lumea se va schimba dramatic.
Vom avea o lume cu mai multă varietate, conexiune,
dinamism, complexitate,
adaptabilitate și desigur
frumusețe.
Forma lucrurilor viitoare
nu va semăna cu ce am văzut înainte.
De ce?
Pentru că ce va modela acele lucruri este noul parteneriat
dintre tehnologie, natură și umanitate.
Asta, pentru mine, este un viitor spre care merită să privim.
Vă mulțumesc tuturor.
(Aplauze)