Možno ten pocit poznáte:
zobudíte sa a v mobile nájdete niekoľko neprečítaných notifikácií.
Kalendár plný stretnutí,
niekedy až dve či tri v rovnakom termíne.
Máte pocit, že ste zaneprázdnení a aktívni.
Vlastne sa cítite produktívni.
Ale aj tak vám stále niečo chýba.
Snažíte sa zistiť, čo to je.
Kým sa vám to však podarí,
príde ďalší nový deň.
Takto som sa cítil pred dvomi rokmi.
Bol som v strese, plný obáv.
Trochu som sa cítil ako vo väzení.
Svet okolo mňa plynul veľmi rýchlo.
Nevedel som, čo robiť.
Začal som uvažovať:
Ako s týmto všetkým udržím krok?
Ako sa máme cítiť naplnení vo svete,
ktorý sa doslova mení rýchlosťou nášho uvažovania,
alebo dokonca ešte rýchlejšie?
Začal som hľadať odpovede.
Rozprával som sa s mnohými ľuďmi, rozprával som sa
s kamarátmi, s rodinou.
Dokonca som prečítal veľa kníh o tom, ako sám sebe pomôcť.
Nevedel som však nájsť nič, čo by ma uspokojilo.
Popravde, čím viac takýchto kníh som prečítal,
tým väčší stres a úzkosť som pociťoval.
(smiech)
Bolo to, ako keby som svoju myseľ kŕmil nezdravým jedlom,
začínal som byť mentálne obézny.
(smiech)
Už som to plánoval vzdať,
ale jedného dňa som narazil na toto.
„Tao Te Ching: Kniha o ceste a jej cnostiach.“
Je to klasické dielo filozofie starovekej Číny
napísané pred viac ako 2 600 rokmi.
Bola to s prehľadom najtenšia a najmenšia knižka na poličke.
Mala iba 81 strán.
Na každej bola krátka báseň.
Pamätám si, ako som nalistoval jednu konkrétnu báseň.
Vyzerá takto.
Krásna, no nie?
(smiech)
Dovoľte mi vám ju prečítať.
„Najväčšia dobrota je ako voda.
Prináša prospech všetkému bez rozporu.
V žití ostáva pri zemi.
V bytí tečie do hĺbky.
Vo výraze je úprimná.
V konfrontácii zostáva pokojná.
Vo vládnutí neovláda.
V činnosti sa prispôsobí času.
Je so sebou spokojná,
preto jej nemožno nič vyčítať.“
Pamätám sa, keď som túto pasáž čítal prvýkrát.
Mal som najväčšie zimomriavky v živote.
Stále ich mám, aj teraz, keď som vám ju prečítal.
Úzkosť a stres boli zrazu preč.
Od toho dňa
som sa snažil myšlienky z tejto pasáže aplikovať v každodennom živote.
Dnes by som sa s vami chcel podeliť o tri lekcie z filozofie vody,
ktoré som sa doteraz naučil.
Tri lekcie, o ktorých som presvedčený, že mi pomohli dosiahnuť väčšie uspokojenie
takmer zo všetkého, čo robím.
Prvá lekcia sa týka skromnosti.
Keď sa zamyslíme nad vodou tečúcou v rieke,
drží sa stále pri zemi.
Umožňuje rastlinám rásť a udržuje zvieratá pri živote.
V podstate na seba nijak neupozorňuje,
ani nepožaduje odmenu či uznanie.
Je skromná.
No bez jej skromného prínosu by život,
ako ho poznáme, nemohol existovať.
Skromnosť vody ma naučila niekoľko dôležitých vecí.
Naučila ma, že namiesto toho, aby som sa tváril, že všetko viem
a poznám všetky odpovede,
je úplne v poriadku povedať:
„Neviem.
Chcem sa dozvedieť viac
a potrebujem tvoju pomoc.“
Naučila ma aj to, že vyzdvihovanie úspechov iných ľudí
prináša oveľa väčšie uspokojenie než vyzdvihovanie vlastných úspechov.
Naučila ma, že namiesto snahy predbehnúť iných
je oveľa napĺňajúcejšie a zmysluplnejšie
pomáhať iným pri prekonávaní ich problémov, aby boli úspešní.
Takáto mentalita skromnosti
mi umožnila nadviazať oveľa bohatšie vzťahy s ľuďmi naokolo.
Naozaj ma začali zaujímať ich príbehy a skúsenosti,
vďaka ktorým sú jedineční a očarujúci.
Život sa stal zábavnejším,
pretože každý deň prinášal nové zvláštnosti, nápady
a riešenia problémov, o ktorých som dovtedy nevedel,
a to všetko vďaka nápadom a pomoci iných.
Všetky rieky nakoniec ústia do oceánu,
pretože je nižšie ako ony.
Skromnosť dáva vode silu.
No myslím si, že nám umožňuje ostať pri zemi,
žiť v prítomnosti,
učiť sa a nechať sa zmeniť príbehmi ľudí naokolo.
Druhá lekcia, ktorú som sa naučil, sa týka harmónie.
Keď sa zamyslíme nad vodou, ktorá tečie ku kameňu,
jednoducho ho obíde.
Nenahnevá sa, nerozčúli.
Nevyvedie ju to z miery.
Vlastne necíti vôbec nič.
Keď narazí na prekážku, voda si nejako riešenie nájde,
bez sily, bez konfliktu.
Keď som sa nad tým zamýšľal, začal som chápať,
prečo som bol vlastne v strese.
Namiesto toho, aby som bol v harmónii s okolím,
išiel som proti nemu.
Silou som chcel zmeniť veci,
pretože som bol pohltený potrebou byť úspešný a dokázať si niečo.
Nakoniec z toho ale nič nebolo.
Bol som stále viac sklamaný.
Tým, že som jednoducho zameral pozornosť zo snahy dosiahnuť ďalšie úspechy
na dosiahnutie väčšej harmónie,
okamžite som sa znova začal cítiť pokojne a sústredene.
Začal som si klásť otázky ako:
Prinesie mi táto činnosť väčšiu harmóniu
a prinesie väčšiu harmóniu môjmu okoliu?
Je v súlade s mojou povahou?
Začal som sa cítiť príjemnejšie jednoducho vďaka tomu, že som bol sám sebou,
nie tým, kým by som mal byť podľa očakávaní.
Práca sa mi vlastne zjednodušila,
pretože som sa už nesústredil na veci, ktoré nemám pod kontrolou,
ale iba na tie, čo mám.
Prestal som so sebou bojovať
a naučil som sa pracovať s okolím na riešení problémov.
Príroda sa neponáhľa.
No aj tak dosiahne všetko.
Takto Tao Te Ching popisuje silu harmónie.
Tak, ako je voda schopná bez sily alebo konfliktov nájsť riešenie,
som presvedčený, že sa môžeme cítiť naplnenejší,
ak sa zameriame na dosiahnutie väčšej harmónie
namiesto väčšieho úspechu.
Tretia lekcia, ktorú som si odniesol z filozofie vody,
sa týka otvorenosti.
Voda je ochotná sa zmeniť.
Môže byť tekutá, pevná alebo plyn, v závislosti od teploty.
V závislosti od predmetu, v ktorom sa nachádza,
môže byť čajníkom, pohárom alebo vázou na kvety.
Vlastne vďaka schopnosti prispôsobiť sa a ostať prispôsobivá,
voda pretrvala veky
aj napriek všetkým zmenám v prostredí.
Rovnako aj my dnes žijeme vo svete neustálych zmien.
Už viac nemôžeme očakávať prácu so stabilným popisom
alebo si vybrať iba jednu prácu.
Tiež sa od nás očakáva, že stále budeme zlepšovať svoje schopnosti,
aby sme udržali krok.
V našej spoločnosti organizujeme mnoho hackathonov,
na ktorých sa stretajú skupinky alebo jednotlivci,
aby vyriešili nejaký obchodný problém v krátkom čase.
Čo ma však prekvapuje, je, že tímy, ktorým sa to zvyčajne podarí,
nie sú tie s najskúsenejšími členmi,
ale tie, ktorých členovia sú ochotní učiť sa,
odnaučiť sa,
ktorí sú ochotní navzájom si pomáhať
pri meniacich sa okolnostiach.
Život je istým spôsobom ako hackathon.
Vyzýva každého z nás, aby sme konali, aby sme sa otvorili
a spustili dominový efekt.
Každopádne, môžeme ostať za zatvorenými dverami a zostať
paralyzovaní názormi, ktoré nás obmedzujú, napríklad:
„Nikdy nebudem schopný rozprávať o čínskej filozofii
pred veľkým publikom.“
(smiech)
Alebo sa môžeme jednoducho otvoriť a užiť si jazdu.
Bude to vždy skvelá skúsenosť.
Takže skromnosť, harmónia a otvorenosť.
To sú tri lekcie, ktoré som si doteraz odniesol z filozofie vody.
Dajú sa pekne skrátiť na S-H-O,
alebo Som H2O.
(smiech)
Stali sa smerodajnými princípmi môjho života.
Takže teraz, kedykoľvek som v strese,
sklamaný, znepokojený, alebo jednoducho neviem, čo robiť,
iba si položím otázku:
Čo by urobila voda?
(smiech)
Táto jednoduchá a dôležitá otázka inšpirovaná knihou
napísanou dávno pred dobou bitcoinu, finančných a digitálnych technológií
zmenila môj život k lepšiemu.
Vyskúšajte to aj vy a dajte mi vedieť, aký to má na vás vplyv.
Teším sa na vaše odpovede.
Ďakujem.
(potlesk)