Probabil cunoașteți sentimentul
de a vă trezi cu multe notificări necitite pe telefonul mobil.
Calendarul vă e deja plin de întâlniri care se suprapun.
Te simți activ, te simți ocupat.
De fapt, te simți productiv.
Dar când termini totul, pare că ceva totuși lipsește.
Încerci să afli ce este.
Dar înainte să o faci,
ziua următoare deja începe din nou.
Așa eram eu acum doi ani,
Mă simțeam stresat, mă simțeam anxios.
Mă simțeam un pic prins.
Lumea din jurul meu se mișca prea repede.
Și eu nu știam ce să fac.
Am început să mă întreb:
Cum să țin pasul cu toate?
Cum ne găsim noi împlinirea
într-o lume care se schimbă la fel de repede precum gândim
sau chiar și mai repede?
Am început să caut răspunsuri.
Am vorbit cu mulți oameni, am vorbit cu prietenii mei.
Am vorbit cu familia mea.
Am citit până și cărți motivaționale.
Dar tot nu am găsit nimic care să mă satisfacă.
Deși citeam tot mai multe cărți motivaționale,
deveneam tot mai stresat și anxios.
(Râsete)
Era ca și cum îmi hrăneam mintea cu mâncare nesănătoasă
și deveneam obez mental.
(Râsete)
Pe cale să mă dau bătut,
am găsit într-o zi asta.
„Tao Te Ching: Cartea Căii și a Virtuții.”
Aceasta este o carte antică chinezească de filosofie clasică,
care a fost scrisă acum mai bine de 2.600 de ani.
Și era de departe cea mai subțire și micuță carte de pe raft.
Avea doar 81 de pagini.
Și pe fiecare pagină era câte o poezie.
Țin minte că am dat peste o anumită poezie.
Iat-o.
E frumoasă, nu?
(Râsete)
Lăsați-mă să v-o citesc.
„Cel mai bun om este precum apa.
Aduce beneficii tuturor lucrurilor şi nu concurează cu ele.
Sălăsluieşte în locuri joase.
Când există, curge în adâncimi.
Când se exprimă, este sinceră.
În confruntare, rămâne blândă.
În conducere, nu preia controlul.
În acțiune, se aliniază cu timpul.
E mulțumită de propria-i natură,
așa că nu i se poate reproșa nimic.”
Uau! Îmi amintesc acum de prima oară când am citit-o.
Am simțit fiori pe șira spinării.
Încă simt asta și azi, când v-o citesc.
Anxietatea și stresul meu au dispărut dintr-o dată.
Începând cu ziua aceea,
am încercat să aplic conceptele din poezie vieții mele de zi cu zi.
Iar azi, aș vrea să vă spun cele trei lecții pe care le-am învățat
din această filosofie a apei:
trei lecții care m-au ajutat să găsesc adevărata împlinire
din aproape tot ceea ce fac.
Prima lecție este despre modestie.
Dacă ne gândim la apa unui râu care curge,
aceasta rămâne mereu jos.
Ajută plantele să crească și menține animalele în viață.
Nu atrage nicio atenție asupra sa,
nu are nevoie de nicio recunoaștere sau răsplată.
Este modestă.
Dar fără umila contribuție a apei,
viața, așa cum noi o știm, nu ar mai exista.
Umilința apei m-a învățat câteva lucruri importante:
să nu mai pretind că știu toate răspunsurile,
să știu că e cu totul OK să zic:
„Nu știu.
Vreau să învăț mai mult
și am nevoie de ajutorul tău.
M-a învățat și că în loc să-mi promovez gloria și succesul,
e mai satisfăcător să promovez succesul și gloria altora.
M-a învățat că în loc să fac lucruri care m-ar avansa,
este mult mai satisfăcător și semnificativ
să îi ajut pe ceilalți să reușească,
Cu o gândire umilă,
am putut lega prietenii autentice.
Am devenit interesat de poveștile și experiențele
care îi fac pe oamenii unici.
Viața a devenit mult mai amuzantă,
pentru că în fiecare zi descopăr noi idei
și soluții la probleme pe care nu le știam,
totul datorită ideilor și ajutorului din partea celorlalți.
Toate râurile, eventual, se varsă într-un ocean,
pentru că este mai jos decât ele.
Umilința conferă apei putere.
Dar cred că ne dă capacitatea de a rămâne înrădăcinați,
de a fi prezenți,
de a învăța și de a fi transformați de poveștile oamenilor din jurul nostru.
Cea de-a doua lecție învățată este despre armonie.
Dacă ne gândim la apa care curge către o piatră,
va curge pe lângă ea.
Nu se supără, nu se revoltă.
nu se agită.
De fapt, nu simte mai nimic.
Când întâmpină un obstacol, apa găsește cumva o soluție,
fără forță, fără conflict.
Când reflectam la asta, am început să înțeleg
de ce mă simțeam atât de stresat, în primul rând.
În loc să lucrez în armonie cu mediul meu,
lucram împotriva lui.
Forțam schimbarea lucrurilor,
pentru că eram consumat de nevoia de a avea succes.
Nimic nu a funcționat.
Și deveneam tot mai frustrat.
Prin simpla schimbare de a nu mă mai concentra pe succes,
în a încerca să dobândesc mai multă armonie,
am fost instantaneu capabil să fiu calm și concentrat din nou.
Am început să pun întrebări precum:
Îmi va aduce această activitate mai multă armonie
mie și mediului meu?
Se potrivește cu natura mea?
A devenit mult mai confortabil să fiu cine sunt,
decât cine s-ar presupune să fiu sau cine ar trebui să fiu.
Munca a devenit mai ușoară chiar,
fiindcă nu m-am mai concentrat asupra lucrurilor de necontrolat,
ci pe cele pe care le pot controla.
Am încetat să mă mai lupt cu mine însumi
și am învățat să lucrez cu mediul meu, pentru a-i rezolva problemele.
Natura nu se grăbește.
Și totuși, totul se împlinește.
Acesta e modul prin care Tao Te Ching descrie puterea armoniei.
Exact precum apa poate găsi soluții fără forță și conflict,
cred că și noi putem găsi o mai mare împlinire în eforturile noastre
dacă schimbăm focalizarea dinspre dobândirea de succes,
către dobândirea armoniei.
Cea de-a treia lecție pe care am învățat-o din filosofia apei
este despre deschidere.
Apa este deschisă către schimbare.
În funcție de temperatură, ea poate fi lichidă, solidă sau gazoasă.
În funcție de mediul în care e,
poate fi o ceașcă de ceai, o cană sau o vază de flori.
De fapt, abilitatea apei de a se schimba, de a se adapta și de a rămâne flexibilă
a făcut-o să continue să dureze,
în ciuda oricărei schimbări din mediu.
Noi trăim, de asemenea, într-o lume care se schimbă constant.
Nu ne mai putem aștepta să avem un loc de muncă stabil
sau să urmăm doar o singură carieră.
Trebuie să ne reinventăm și să ne regăsim abilitățile constant,
pentru a fi relevanți.
În organizația noastră, noi găzduim multe hackatoane,
unde grupuri mici de persoane se adună
pentru a rezolva o problemă de afaceri într-un timp limitat.
Și ce ce mi se pare interesant e că echipele care câștigă de obicei,
nu sunt cele care au cei mai experimentați membrI,
ci cele cu membri care sunt deschiși să învețe,
să se dezvețe
și să se ajute unii pe alții,
navigând prin circumstanțele schimbătoare.
Într-un fel, viața e ca un hackathon.
Ne cheamă pe fiecare dintre noi să pășim și să ne deschidem,
cauzând astfel, un efect de undă.
Acum, noi putem sta închiși în cameră, într-o continuă stare de paralizie
cauzată de limitele pe care ni le impunem, precum:
„Nu voi fi capabil să vorbesc despre filosofie chineză
în fața unui public mare.”
(Râsete)
Sau ne putem deschide, bucurându-ne de călătorie.
Poate fi o experiență uimitoare.
Așadar, modestie (humility), armonie (harmony și deschidere.
Acelea sunt cele trei lecții pe care le-am învățat din filosofia apei.
Ele se prescurtează frumos: H-H-O (Humility - Harmony - Openness)
sau H2O.
(Râsete)
Ele au devenit principiile călăuzitoare din viața mea.
Așa că, oricând mă simt stresat,
neîmplinit, anxios sau nu sunt sigur ce vreau să fac,
îmi adresez întrebarea:
Ce ar face apa (H20)?
(Râsete)
Această simplă și puternică întrebare inspirată de o carte scrisă
cu mult timp înainte de era bitcoin-ului, a tehnologiei financiare și digitale
mi-a schimbat viața în mai bine.
Încearc-o și spune-mi cum a mers pentru tine.
M-aș bucura enorm să știu.
Mulțumesc!
(Aplauze)