Нещодавно я грав в одну з моїх улюблених відеоігор дитинства
в цю гру для Xbox під назвою Phantom Dust можливо, ви чули про неї.
І під час гри помітив дещо особливе:
коли я зайшов до крамниці, так само, як я робив це сотні разів до цього,
Я випадково помітив те, на що раніше не звертав увагу:
На одній зі стін до полиці прикріплена
дуже-дуже маленька фотокартка
котика...
Ця фотографія — низькоякісна фотографія з поляроїда із сепією,
на якій кіт допитливо нахиляє голову,
визираючи з-за..
...чогось
Може, кіт поклав голову на чиєсь плече,
а може, заглядає через спинку дивана.
Так як фото низької якості,
важко зрозуміти, що зображено на фото,
окрім, хіба що.. котика.
Але - під фотографією, на нижній частині фотокартки,
дещо написано червоною ручкою:
кілька японських ієрогліфів,
і нижче, вже англійською,
слово "любов".
Вперше побачивши це фото, я був одразу заінтригований:
що це за кіт?!
І чий це взагалі кіт?
Може це кіт одного з розробників?
Може це кіт автора Phantom Dust та Panzer Dragoon - Юкіо Футацуґі.
А може я поспішаю з висновками?
Якщо задуматись,
чи взагалі існує цей кіт насправді?
Можливо, це просто мила прикраса ігрового світу,
випадкове стокове фото кота, який за лором гри
належить власнику крамниці Маку.
Звичайно, це можливо, навіть більш ймовірно
що це кіт якоїсь конкретної людини.
Але чомусь у мене було стійке відчуття, що це не так.
По-перше, більшість інших текстур у Phantom Dust цілком звичайні:
типовий графік роботи магазину тут,
аркуш паперу з хаотичним набором англійських літер тут
і так, є винятки з цього -
Я знайшов реально крутий прихований контейнер "Futatsugi Shipping Company"
під час огляду локацій з читами працюючи над моєю документалкою
але зрештою це лише...
заурядні дрібниці.
Але чомусь, це фото цього кота для мене якесь інакше.
Для мене це відчувалося якось особисто,
людяніше та специфічніше, ніж інші речі у "Phantom Dust.".
Може я й помилявся, але все одно,
я знав що хочу знайти відповідь.
Тепер ще одне питання яке в мене було, та яке може є й у вас:
Як так сталося що я раніше ніколи не помічав цього кота?
Авжеж, це маленьке фото,
але я постійно заходив пограти у цю гру буквально с 14 років,
я вже награв сотні, а може й тисячі годин -
але все ж, чомусь я ніколи не помічав цього.
Як це можливо?
Це виявилось дуже легке питання.
Зраз ми маємо оригінальний Xbox з модифікацією на вихід HDMI
із запущеним оригінальним диском Phantom Dust з 2005 року.
"Це мене смішить -"
"Так ось тут у нас оригінальний Xbox."
"І, ось як фотокартка кота виглядає у оригінальній грі"
(сміх) "ось тут..."
"і навіть, навіть якщо спеціально придивлятися -"
"і пам'ятайте, що це сучасний монітор, а не якись мутний CRT екран, на якому
я грав у дитинстві."
"І навіть якщо я скорегую камеру, ви ледве зможете розгледіти контури кота
на цьому.."
"...але мені це здалося смішним"
Як ви бачите, оригінальна роздільна здатність гри на Xbox це 640х480,
фотографія кота практично непомітна
особливо, якщо ви не знаєте що ви шукаєте.
Також пам'ятайте, що більшість людей граючи у цю гру у 2005, та я також
грали на CRT телевізорах, а не на ультрачітких
піксельно бездоганних 4K-дисплеях які ви можете знайти в наш час.
Однак кілька років тому Phantom Dust отримала ремастер:
перевидання всієї гри в роздільній здатності 4К,
доступна безкоштовно для всіх, хто має Xbox або ПК.
І хоча більшість оригінального контенту оригіналу 2004 року залишилася недоторкана
через той факт що початковий код на жаль був втрачений,
оригінальні текстури та ассети втрачені не були.
Ось як креативний директор Microsoft Studios, Адам Ісгрін
пояснив це мені:
Коли ми відновили архіви з Японії, для оригінального проекту,
ассети булі настільки високоякісні на момент релізу гри
вони справді були "за межою якості"
того, що зазвичай можна було побачити у грі на оригінальному Xbox.
Текстури та об'єкти виглядали так само,
як вони виглядали під час розробки,
на відміну від того якими вони виявилися на приставці, через те що їх потрібно було стиснути
та, так би мовити втиснути на той диск.
Іншими словами, кожен ассет у перевиданні Phantom Dust 2017 року
набагато чіткіший і набагато ближчий до першоджерела, ніж ви коли-небудь могли
бачити на Xbox в той час.
Моя реакція була ніби
ви хлопці тоді типу взялися за спрау та переробили текстури
але ти кажеш, що це оригінальні текстури,
та ми просто не мали можливості їх побачити через обмеження оригінального Xbox
у такій якості та роздільній здатності?
Так і є.
Усі ці речі - уся ця клопітлива робота
та кількість турботи та якості яку вони вложили у Phantom Dust вражає.
Та мати змогу дійсно побачити як ці всі рекламні щити виглядають
та читати, знаєш,
усі ці оголошення в офісі у Панорамі, розумієш,
або мати змогу дійсно розгледіти усі ці вивіски у Місті,
що є для мене найприємнішою на вигляд локацією у грі.
Знаєш, це просто неймовірно.
Бачити усі ці деталі, які ми раніше не помічали,
тому що ми можемо побачити
як гра виглядала під час розробки,
і знаєш, це було дуже весело мати змогу розглядати усе це та радіти типу:
"Бог ти мій, я й гадки не мав!"
Типу, ти можеш прочитати усе це!
...ну, майже все.
Повернімось до того напису на фото кота на секунду. Якщо частину з "love"
ще легко прочитати, то хіраґану зверху - ні.
Через розміщення японського тексту на фото та низької роздільної здатності
текстури взагалі, в результаті почерк виглядає нечітким і важким для читання
навіть для носіїв японської мови.
Теж не допомагає справі:
тот факт що я не вмію читати японську взагалі
Тож я запостив цю світлину у твіттер та попросив моїх підписників чи можуть
вони якось допомогти.
Ось деякі відповіді які я отримав.
Один юзер сказав: "Важкувато розгледіти без оригінальної текстури, але
я майже впевненний що перша та остання літера це "ха" та "н"
Інший:
"Гадаю що там написано Хая-кун. Припускаю що "Хая-кун" це ім'я кота.
Та третій сказав що він може з впевненістю сказати що перші дві літери
це "хая" та остання це "н", але не може
ручатися за літери між ними.
Чим більше відповідей я отримував, тим більше я заплутувався.
Здавалося, всі трохи по-різному розуміли те, що говорилося на цій світлині,
і ніхто не був особливо впевнений у своїй відповіді.
На цей час я відчуваю себе досить розгубленим, тому
тому я вирішив звернутися до єдиного хлопця на планеті, який, як я знаю, точно
матиме відповідь на мої запитання:
Автор Phantom Dust Юкіо Футацугі.
Бачите, нещодавно, працюючи над відео про те чому Phantom Dust - моя найулюбленіша
гра за весь час,
Я неочікувано отримав шанс поговорити з Футацугі,
і між питаннями про створення цього шедевру, та можливістю створення
сиквелу коли-небудь, я знав що маю використати цю можливість щоб запитати
про дійсно важливі теми
(сміх)
Що з цим котом?
Це, мабуть, найбільш специфічне питання яке може бути"
"Але під час гри у перевидання з високою роздільною здатністю на ПК я дещо помітив,
а саме, якщо ви підете в крамницю Мака, магазин предметів,
то можна побачити дещо, що було занадто розмитим на оригінальному Xbox,
а саме
фотографію кота"
"Мені цікаво чи Футуцугі-сан знає щось про цього кота у Phantom Dust"
Це мабуть...
людина яка відповідала за задній фон.
...може це [цензура]-сан?
Скоріш за все це "пасхалка",
яку залишила людина відповідальна за задній фон.
Це, мабуть, фото її кота.
Така справа що артдизайнер задніх фонів мав кота.
Мабуть це стало помітним із збільшеною роздільною здатністю у ремейку.
Я про це не знав, буду розбиратися.
Це було дуже кумедним для мене.
Чесно кажучи, я йшов на це інтерв'ю відчуваючи себе досить нахабно -
типу, "От я тут зі своїм супер специфічним питанням, і в мене заплановано інтерв'ю
з людиною яка й створила цю гру - Все буде легко, відповідь вже у мене у кишені"
але виявилося...
що не у кишені.
Насправді
цьому коту ще далеко до моєї кишені.
Виявилось що Юкіто Футацугі, автор Phantom Dust,
ніколи не бачив зображення цього кота до цього дня.
16 років, цій кіт "сидів" у цій грі, та навість автор гри й гадки не мав про це
доки я йому не показав це.
У всяк випадку, я показав Юкіто фото цього кота...
"Я прикріпив це сюди у чат."
Він зник зі своєї вебкамери ненадовго,
і потім, із-за камери, він сказав це:
Це ж...
...соріш за все робота [цензура]-сан якщо я правильно думаю.
Я все ще можу зв'язатись із нею у Slack, то ж я можу запитати її прямо зараз.
Я запитаю її, чи знає вона щось про це.
"Привіт, вибачайте що перериваю.
Мені здається що на цей момент, ви напевно задаєтесь питанням -
Я редагую це відео прямо зараз, доречі -
і мені здається що на цей момент, ви напевно задаєтесь питанням: чому він продовжує
запікувати ім'я цієї людини?
У цього є вагома причина -
я не хочу зараз казати це зараз, але ось пояснення."
"Просто, щоб я міг записати, як звуть художника задніх фонів, про якого
ми тільки що говорили?"
Оу, ти маєш на увазі підозрюваного в нашій справі з котом?
Чесно кажучи, я не дуже впевнений щодо цієї людини, тож...
...нічого страшного якщо я спочатку це підтверджу, на всяк випадок?
Мої спогади тих часів зараз дещо туманні.
"Все гаразд, це.. це давно було."
Я напишу тобі на пошту пізніше.
Я маю переконатись в тому, хто і що конкретно зробив.
(Реклама) Чувак. "Сонік непохитно відстоює свободу, хоча здебільшого є легковажним."
Мені потрібно було використати купу купонів, які Buyee мені прислали і накупити купу речей
на сайтах з японськими аукціонами на кшталт Yahoo, Japan, Mercari, Rakuten.
Buyee дозволяє вам придбати всі ці японські штуки які вам потрібні за одну доставку
це все відправляється у їх штаби, де вони покують усе, як тут, та відправляють
це все в одній великій коробці, що дозволяє вам зекономити купу часу грошей і зусиль
на міжнародній доставці.
Буквально, у той часи коли північно американські копії Phantom Dust продаються по 200 баксів,
я купив це за 15 баксів на Buyee.
Це гря для Нінтендо 64..
Це найкрутіша обкладинка для картриджа з N64 коли я коли-небудь бачив.
Гаразд, що там далі? Відчувається як постер...
Це витвір мистецтва під брендом Domino's Pizza Japan.
Дуже рідко можна побачити реальні товари "Domino's featuring Hatsune Miku"
з логотипом мобільного застосунку на них.
Фух!
Це було багатенько речей.
Це було багато.. об'єктів, які я імпортував з Японї.
Якщо самі хочете спробувати Buyee
прямуйте до bit.ly/buyee-nickrobinson
та нові користувачі які зареєструються там отримують купон-код на ¥2000
на їх першу покупку.
У цей момент мені довелося просто сидіти, склавши руки.
Я не міг нічого поробити, окрім того щоб чекати новин від Юкіто,
і це викликало у мене деяке занепокоєння.
Знову ж таки, тепер у нас є неймовірна сила, що стоїть за нашою місією:
людина яка створила Phantom Dust,
і він щойно пообіцяв допомогти мені вирішити, як він це назвав,
"таємницю кота."
Я освідомив, що якщо я справді хочу докопатись до істини та ідентифікувати цього кота
важко уявити кращої людини за моїм плечем, ніж чувака котрий бачив розробку усієї гри
та знав імена усіх причетних.
Тож я чекав... і чекав...
та ось, рапотво, одне з найкращих речень яке я коли-небудь читав матеріалізується
у моїй поштовій скриньці Gmail.
Це ще один імейл від Юкіо, який читається, цитую:
(сміх)
..Я вже й забув як класно це було..."
"Нік-сан.
Я зрозумів таємницю котів.
Це було намальовано Зіоко-сан, яка створила задній фон для цієї крамниці.
Я чув від геймдизайнера який працював з нею у той час.
У неї був кіт, і я думаю, що це фотографія кота з того часу.
Я не знаю контактної інформації Зіоко, тому не можу це підтвердити,
але я підтвердив це з багатьма людьми, тому я думаю, що ця відповідь правильна.
Юкіо Футацугі.
"Зіоко". В нас є ім'я.
Тож, хто така "Зіоко-сан"?
Ось тут все трохи розпливчасто.
Під час досліджень для цього відео, я переглядав всі титри Phantom Dust знову і знову,
у пошуках будь-якого ім'я яке хоча б віддалено нагадувало б Зіоко...
але нічого не знайшов.
Я навіть, без перебільшення, зробив глибоке дослідження кожного імені,
яке було вказане як художник, що долучився до роботи над "Phantom Dust"
Ямамото Такехіко, Йошіда Кайо, Міморі Джунко, та...
...нада.
Жодна з цих людей ніколи не носила ім'я Зіоко, або не асоціюється з ім'ям
Зіоко.
І хоча це далеко не остаточна відповідь, якої я хотів би
ми так і не змогли дізнатися ім'я кота, наприклад,
це все ж краще ніж нічого.
Я маю на увазі, навіть якщо нам не судилося дізнатися ім'я цього кота,
принаймні, ми знаємо, що він належав комусь, мабуть, на ім'я Зіоко.
Я надіслав Футуцагі-сану вдячливий імейл.
м'яко натякнувши, що хотіла б знати трохи більше,
а потім я намагався викинути все це з голови.
І за час, що минув з моменту відправлення цього листа, я намагався вмовити себе
повірити, що це був кінець - що що це достатньо хороша відповідь.
І, знаєте, можливо, так воно і є.
Я маю на увазі, дивіться:
чи на кожне моє запитання про цього кота
знайшлась відповідь яка б мене задовільнила? Мабуть, ні.
Але врешті решт, я...
...зачекайте.
Воу, що?!
"Вибачте мені."
"Додат..." (сміх)
"Додаткові дослідження, проведені членами команди, показали що таємниця кота полягає в іншому".
Тільки-но я подумав, що закінчив з цією історією, я отримую третій і останній, абсолютно несподіваний
імейл від Юкіо.
І я ледь не зіскочив зі стільця, коли коли побачив його.
Він продовжує:
"Це кіт Міморі-сан, яка працювала головним художником у команді для задніх фонів.
Читаючи це, я роблю паузу і перепровіряю титри,
і ось вона:
"Джунко Міморі, головний художник з 3D-арту".
Це пояснення мало сенс, і навіть ідеально збігалося з тим, що Юкіо сказав мені під час нашої
першої розмови.
Скоріш за все це "пасхалка",
яку залишила людина відповідальна за задній фон.
Це, мабуть, фото її кота.
Цілком логічно, що Міморі-сан була була людиною, яка мала шанс
потайки вставити це зображення.
Але залишалася ще одна нерозгадана таємниця:
ім'я кота.
Я хотів, як ніколи раніше, нарешті ідентифікувати цього кота.
Тож я продовжив читати.
Цитую:
"Це кіт Моморі-сан, яка працювала головним художником у команді для задніх фонів...
та його...
звуть...
Хьяньян.
Хотів би я, щоб ви були поруч, коли я отримав цей лист,
але повірте мені, коли я кажу,
я був на сьомому небі від щастя.
"Хьяньян."
Якимось чином, попри всі здогадки друзів і незнайомців,
і всі спроби перекладу, які ми робили, Хая-чан, Хаячін...
жодна людина не змогла правильно прочитала це ім'я:
"Хьяньян."
Коротко кажучи, я користуюся моментом, щоб насолодитися цією перемогою.
На самому початку цього процесу я поставив собі за мету відповісти на 3 питання:
Чи існував цей кіт насправді?
Кому він належав?
Та як його звали?
Коли цей процес розпочався, розгадка хоча б однієї з цих таємниць здавалося цілковитою
безнадійною справою.
і все ж, завдяки допомозі одного з моїх героїв ігрової індустрії, Юкіо Футацугі
нам вдалося відповісти на всі три питання.
Продовжую читати.
Цитую: "У тексті також сказано "Хьяньян ЛЮБОВ".
Це підтвердила і безпосередньо Міморі.
Це правда.
Однак..
кіт Хьяньян помер два роки тому.
- Юкіо Футацугі."
Слухайте, на якомусь глибокому, підсвідомому рівні,
я думаю, ми всі повинні були розуміти, що так воно і буде.
Цей знімок був похований у грі, яка вийшла у 2005 році,
і, ймовірно, був доданий у гру ще раніше. - і це 16 з гаком років тому.
Тож реалістично, логічно...
звичайно, так воно і буде.
Попри це, логіка не зробила цю новину легшою для сприйняття.
Від цього розгадка цієї таємниці не стала менш болісною.
Зазвичай, працюючи над такою історією як ця,
я б хотів зв'язатися з усіма причетними і поговорити з ними,
але зрештою, я вирішив не зв'язуватися з Міморі, щоб взяти у неї інтерв'ю про цю...
пасхалку, скажімо так.
Незадовго до того, як я почав працювати над цим відео, моя сім'я теж втратила домашнього улюбленця -
собаку на ім'я Лейні, з якою ми провели більше десяти років разом.
І коли я згадую наш проведений час з Лейні зараз,
і думаю, наприклад про те як вона посміхалась,
як вона зітхала,
як вона виглядає майже так само, як Джеймі Хайнеман з "Руйнівників міфів"
Я ціную ці спогади, але вони трохи гіркувато-солодкі,
і я не впевнений, що це ті речі
про які я хотів би, щоб мене допитував незнайомець з іншого кінця планети.
Замість цього, я думаю, що правильним буде просто виходити з того, що ми вже знаємо.
Ми може й ніколи не дізнаэмось конкретних деталей спільного життя Міморі та Хьяньяня,
але я думаю що це краще залишити між Міморі та Хьяньянєм.
Але ось що ми знаємо:
Хьяньян прожив довге, насичене життя, значно довше ніж звичайний домашній кіт.
Хьяньяня любили,
його дуже любила
його власниця Міморі.
настільки, що Міморі вирішила увічнити свою любов до Хьяньяня
увічнивши дорогоцінний момент з їхнього спільного життя у цій дивній культовій японській
відеогрі на віки вічні.
Як на мене, це дуже гарний меморіал,
і він надає цьому зображенню набагато більше більше значення.
Кумедно: ця гра "Phantom Dust" була частиною мого життя з самого дитинства.
Я ступав у крамницю Мака сотні разів протягом багатьох років.
Але тепер, розгадавши, як каже Футацугі, "таємницю котів".
Візит до крамниці Мака зараз відчуваєтья трохи по-іншому.
Звичайно, насправді нічого не змінилося:
музика все така ж безглузда і джазова. як і раніше,
а веселий танець власника крамниці Мака все ще змушує мене посміхатися, коли я дивлюся на нього.
Але в наші дні важко зайти туди і не думати про нього як про щось інше:
як про маленьку святиню Хьяньяня.
Розумієте, коли я вперше побачив фото кота, я помітив тільки це:
єдине фото цього кота.
Але під час роботи над цим відео, я зрозумів дещо:
ця фотографія Хьяньяня не просто в одному місці...
воно всюди.
Міморі не просто сховала цю пасхалку в одному крихітному куточку крамнички Мака.
вона розклеїла поляроїд "Хьяньянь ЛЮБОВ" скрізь:
на стінах і прилавках, розвісила на мотузках і на полицях.
Завантажте гру і подивіться самі:
Це фото повсюди, і я думаю це дуже зворушливо.
Отже, за допомогою творця оригінальної гри, кропіткого HD-ремастера та підтвердження
від самої власниці кота,
ми змогли дізнатися приховане значення цієї маленької текстури
через півтора десятиліття.
Цього року дуже багато з вас завантажили та пограли в цю гру.
І хоча більшість мого часу, витраченого на розмови про Phantom Dust на цьому каналі, було зосереджено
на кількох конкретних аспектах гри -
бездоганному ігровому дизайні, мультіплеєрі, або невикористаному потенціалі для сиквелу
у мене майже не було можливості поговорити про однокористувацьку кампанію.
І це дуже прикро, тому що одиночна гра Phantom Dust - це витвір мистецтва:
похмурий, красивий, нігілістичний шедевр,
і унікальний досвід відеоігор, який, я думаю, кожен, хто дивиться це відео,
повинен спробувати на собі.
Все що я хочу сказати це:
Якщо ви вирішите завантажити Phantom Dust
знову ж таки, досить легко, оскільки вона абсолютно безкоштовна на ПК та Xbox
в процесі проходження кампанії,
коли ви вперше зайдете до крамниці Мака
я сподіваюсь ви зупинитесь, хоч на секунду
та поглянете на фото Хьяньяня,
і можливо подумаєте про свого домашнього улюбленця якого ви та ваша родина так любили.
Якщо вам сподобалось це відео, то ось ще дещо, що може вам сподобатися:
У мене є міні-відео, яке я створив про розгадку ще однієї загадки про текстуру у Phantom Dust
ось невеликий уривок з нього:
"У мене вдома на стіні висить ця картина."
"Ти знущаєшся?"
"Зачекай, зачекай, зачекай но... -
Це в...
Поглянь. Чому це японською?
Гаразд. Стає все цікавіше..."
Я створив це відео, щоб подякувати всім учасникам каналу,
чиї імена ви бачите перед собою, коли ми говоримо, - ви, хлопці, зробили це можливим.
Завдяки вам я можу місяцями працювати над одним відео
і викладати його, коли воно готове.
Я дуже вдячний, що маю такий привілей на цьому вебсайті.
Якщо ви хочете отримати доступ до цього відео, а також до всіх бонусних матеріалів
які я завантажував на цей канал протягом багатьох років
ви можете натиснути кнопку "приєднатися" під цим відео
- це дасть вам доступ до всіх цих матеріалів,
і це найкращий спосіб безпосередньо підтримати канал
і допомогти мені робити більше відео, подібних до цього.
У будь-якому випадку,
дякую учасникам мого каналу.
Дякую компанії Buyee, звичайно ж, за спонсорство цього відео.
І дякую всім вам, хто дивиться і ділиться цими відео.
Це дійсно приємно робити такі відео для аудиторії,
яка, здається, насолоджується подібними речами.
Отже, ще раз дякую і до наступної зустрічі.