פגשו את לוסי.
היא בוגרת תואר שני למתמטיקה במכללה,
והצטיינה בכל הקורסים בהסתברות וסטטיסטיקה.
מה אתם חושבים שיותר הגיוני: שלוסי היא אמנית פורטרטים,
או שלוסי היא אמנית פורטרטים שגם משחקת פוקר?
במחקרים של שאלות דומות, עד 80 אחוז מהמשתתפים
בחרו במקבילה של ההצהרה השניה:
שלוסי היא אמנית פורטרטים שגם משחקת פוקר.
אחרי הכל, שום דבר ממה שאנחנו יודעים על לוסי לא מציע זיקה לאמנות,
אבל סטטיסטיקה והסתברות הן שימושיות בפוקר.
ועדין, זו התשובה השגויה.
הסתכלו באופציות שוב.
איך אנחנו יודעים שההצהרה הראשונה יותר סבירה כאמיתית?
בגלל שזו אופציה פחות ספציפית של ההצהרה השניה.
להגיד שלוסי היא אמנית פורטרטים לא מעלה שום טענה
בנוגע למה עוד היא יכולה או לא יכולה לעשות.
אבל למרות שהרבה יותר קל לדמיין אותה משחקת פוקר מאשר יוצרת אמנות
בהתבסס על מידע הרקע,
ההצהרה השניה נכונה רק אם היא עושה את שני הדברים.
עד כמה שזה נראה לא אינטואיטיבי לדמיין את לוסי כאמנית,
התרחיש השני מוסיף תנאי נוסף עליו, מה שעושה אותו פחות סביר.
עבור כל צירוף של אירועים, ההסתברות ש א' יקרה
תמיד תהיה גדולה יותר מההסתברות שגם א' וגם ב' יתרחשו.
אם ניקח מדגם אקראי של מליון אנשים שלמדו מתמטיקה,
הקבוצה החלקית של אמני פורטרטים כנראה תהיה קטנה יחסית.
אבל היא תהיה גדולה יותר בהכרח
מהקבוצה החלקית של אמני פורטרטים שהם גם שחקני פוקר.
כל מי ששייך לקבוצה השניה יהיה שייך גם לראשונה -
אבל לא להפך.
ככל שיש יותר תנאים, כך הסבירות נמוכה יותר שארוע יתרחש.
אז למה הצהרות עם יותר תנאים נראות לפעמים יותר משכנעות?
זו תופעה שידועה ככשל הצירופיות.
כשאנחנו נדרשים לקבל החלטות מהירות, אנחנו נוטים לחפש קיצורי דרך.
במקרה הזה, אנחנו מחפשים את מה שנראה מתקבל על הדעת
במקום את מה שסטטיסטית יותר הגיוני.
בפני עצמה, העובדה שלוסי היא אמנית לא מתאימה לציפיות
שנוצרו על ידי המידע שקדם.
המידע הנוסף על זה היא משחקת פוקר
נותן לנו נרטיב שמהדהד עם האינטואיציה שלנו --
זה גורם לזה להראות יותר אפשרי.
ואנחנו בוחרים את האפשרות שנראית שמייצגת את התמונה הכללית,
בלי קשר להסתברות האמיתית שלה.
ההשפעה הזו נצפתה לרוחב מחקרים מרובים,
כולל כאלה עם משתתפים שהבינו גם סטטיסטיקה --
מסטודנטים שמתערבים על רצפים של זריקות קוביה,
למומחי מדיניות חוץ שצופים את הסבירות של משבר דיפלומטי.
כשל הצירופיות הוא לא רק בעיה במצבים היפותטיים.
תאוריות קונפירציה וסיפורי חדשות מזוייפים
מסתמכים פעמים רבות על גרסה של רעיון כשל צירופיות כדי להיראות סבירים --
ככל שיותר פרטים מהדהדים מוספים לסיפור המופרך,
הוא נראה יותר מתקבל על הדעת.
אבל בסופו של דבר, הסבירות של הנכונות של סיפור
לעולם לא יכולה להיות גדולה יותר מההסתברות שהחלק הפחות סביר נכון.