Turiu draugą Portugalijoje
kurio senelis sukūrė transporto priemonę iš dviračio
ir skalbimo mašinos, kad galėtų vežioti savo šeimą.
Jis tai padarė nes neišgalėjo nusipirkti automobilio,
taip pat todėl, kad žinojo kaip tokį prietaisą sukurti.
Buvo laikai, kai žinojome kaip daiktai veikia
ir kaip jie pagaminti, taigi galėjome juos gaminti ir taisyti,
ar bent jau
pagrįstai nuspręsti ką pirkti.
daugelį šių „pasidaryk pats“ technologijų
mes praradome antroje 20-ojo amžiaus pusėje.
Tačiau dabar, kūrėjų ir atviro kodo modelio pagalba
žinios, kaip daiktai veikia ir
iš ko jie pagaminti, grįžta į mūsų gyvenimą
ir aš tikiu, kad mums reikia tai perkelti į kitą lygmenį,
į dalių, iš kurių tie daiktai yra padaryti.
Daugiausiai mes vis dar žinome
iš ko tradicinės medžiagos, tokios kaip popierius ar audiniai yra pagaminti
ir kaip jie gaminami.
Dabar mums prieinami tokie neįtikėtini, futuristiniai junginiai:
plastikas kuris gali keisti formą,
dažai praleidžiantys elektros srovę,
pigmentai kurie keičia spalvą, ar audiniai kurie sleidžia šviesą.
Leiskite man jums parodyti keletą pavyzdžių.
Taigi, elektros srovei laidus rašalas leidžia mums nupiešti grandynus
vietoj tradiciškai naudojamų
spausdintinių montažo plokščių ar laidų.
Šiuo atveju, šį mažą pavyzdį kurį laikau rankoje
mes panaudojome kurdami prisilietimo jutiklį, kuris reaguoja su mano oda
ir uždega šią maža lemputę.
Elektros srovei laidų rašalą naudojo menininkai,
tačiau neseniai įvykę patobulėjimai rodo, kad tuoj galėsime jį naudoti
lazeriniuose spausdintuvuose ar rašikliuose.
Ar šis akrilo lapas su įlietomis
bespalvėmis šviesą išsklaidančiomis dalelėmis.
Tai reiškia, kad paprastas akrilas
šviesą išslaidytų tik aplink kraštus,
o šis užsižiebia visu paviršiumi
kai įjungiu lemputes esančias aplink jį.
Du žinomi šios medžiagos pritaikymo būdai
yra interjero dizaino ir kelių lietimų įvesties sistemose.
Taip pat termochromiliai pigmentai
keičia spalvą tam tikroje temperatūroje.
Taigi aš jį padėsiu ant kaitinamosios plokštės
kurios temperatūra tik šiek tiek aukštesnė už aplinkos temperatūrą
ir galite pamatyti kas nutiko.
Taigi vienas pagrindinių šios medžiagos pritaikymo būdų,
šalia kitų, yra kūdikių buteliukai,
nes ji leidžia pamatyti kada buteliuko turinys yra pakankamai vėsus gerti.
Šie yra tik keletas iš taip vadinamų
pažangiųjų medžiagų.
Po keletos metų, jie busnaudojami daugelyje dalykų
ir technologijų kurias mes naudojame kasdien.
Gal dar ir neturime skraidančių automobilių, kuriuos mokslinė fantastika mums pažadėjo,
tačiau galime turėti sienas keičiančias spalvą
pagal tempatūrą
suvyniojamas klaviatūras,
ar langus, kurie tampa nepermatomi vos įjungus jungiklį.
Esu baigusi socialinius mokslus,
taigi kodėl aš čia šiandien kalbu apie pažangiąsias medžiagas?
Na, pirmiausiai todėl kad esu kūrėja.
Man įdomu kaip dalykai veikia
ir kaip jie pagaminti,
tačiau ir dėl to, kad tikiu, jog mes turėtumėme geriau suprasti
dalis, iš kurių sutvertas mūsų pasaulis,
o dabar, mes nežinome pakankamai apie
šiuos moderniųjų technologijų junginius, iš kurių bus pastatyta mūsų ateitis.
Pažangių medžiagų mažais kiekiais sunku gauti.
Nėra beveik jokios informacijos kaip jas naudoti,
kaip ir informacijos apie tai, kaip jos gaminamos.
Taigi dabar, jos daugiausiai egzistuoja
patentų ir prekybos paslapčių pasaulyje
prie kurio priėjimą turi tik universitetai ir didelės korporacijos.
Taigi, šiek tiek daugiau nei prieš trejus metus Kirsty Boyle ir aš
pradėjome projektą, kurį pavadinome „Open Materials“.
Tai puslapis, kuriames mes,
ar bet kas kitas, kuris nori prie prisidėti,
gali dalinti savo experimetų rezutatais, skelbti informaciją,
drasinti kitus prisidėti, kad ir kur jie bebūtų,
ar kaupti šaltinius, tokius kaip mokslinius straipsnius
ir mokymo priemones sukurtas kitų kūrėjų, tokių kaip ir mes.
Mes norėtumėme tapti didele,
bendrai surinkta duomenų baze
kurioje būtų sukaupta „pasidaryk pats“ informacija susijusi su pažangiosiomis medžiagomis.
Bet kodėl tai turėtų mums rūpėti
kaip pažangiosios medžiagos veikia ir iš ko jos padarytos?
Visų pirma, todėl, kad negalime pritaikyti to, ko nesuprantame
ir tai ko mes nesuprantame ir nenaudojame
galiausiai prie savęs pritaiko mus pačius.
Dalykai kuriuos naudojame, rūbai kuriuos dėvime,
namai kuriuose gyvename, viskas daro didelį poveikį
mūsų egsenai, sveikatai ir gyvenimo kokybei.
Taigi jei gyvensime pasaulyje pastatytame iš pažangiųjų medžiagų,
turėtumėme apie jas žinoti ir jas suprasti.
Antra, tačiau taip pat svarbu tai,
kad inovacijas visada kurstė mėgėjas.
Tiek daug kartų, mėgėjai, ne profesionalai,
buvo išradėjai ir tobulintojai
dalykų, kurie apima viską nuo kalnų dviračių,
puslaidininkių, asmeninių kompiuterių,
iki lėktuvų.
Didžiausias iššūkis - medžiagų mokslo sudėtingumas
ir brangi įranga.
Bet tai dar ne visada.
Du mokslininkai iš Ilinojaus universiteto tai suprato
kai išleido savo mokslinį straipsnį kaip paprasčiau
pagaminti elektros srovei laidų rašalą.
Jordan Bunker, kuris
chemijos srityje iki tol neturėjo jokios patirties,
tą straipsnį perskaitė ir eksperimentą atkartojo
savo dirbtuvėje naudodamas tik laisvai prieinamas medžiagas
ir įrankius.
jis panaudojo skrudintuvą,
ir netgi pats pasigamino sūkurinį maišytuvą,
naudodamas kito kūrėjo mokomąją medžiagą.
Tada Jordan savo rezultatus paskelbė internete,
įskaitant ir savo nepavykusių bandymų rezultatus,
kad kiti galėtų mokytis ir tai atkartoti.
Taigi Jordan pagrindinė inovacijos forma buvo
paimti eksperimentą, atliktą gerai įrengtoje laboratorijoje,
universitete
ir jį atkartoti savo garaže, Čikagoje
naudojant tik pigias medžiagas ir įrankius, kuriuos jis pasigamino pats.
Ir dabar, kai jis paskelbė savo darbus,
kiti gali juos tęsti
ir kurti dar paprastesnius procesus ir patobulinimus.
Dar vienas pavyzdys, kurį norėčiau paminėti
yrs Hannah Perner-Wilson „Kit-of-No-Parts“.
Jos projekto tikslas - akcentuoti
išraiškias medžiagų savybes,
o taip pat susitelkti į kūrėjo kūrybiškumą ir įgūdžius.
Elektronikos rinkiniai yra labai galingi
iš jų mes mokomės kaip dalykai veikia,
tačiau suvaržymai, kurie jiems būdingi
daro įtaką mūsų mokymosi procesui.
Taigi būdas, kurį naudojo Hannah, kita vertus
yra skirtas suformuluoti keletą metodų
nekasdienių dalykų gamybai,
kurie leidžia mums išsilaisvinti nuo iš anksto numatytų suvaržymų
mokant mus apie pačias medžiagas.
Taigi tarp daugelio įspūdingų eksperimetų, kuriuos atliko Hannah,
šis yra vienas iš mano mėgstamiausių.
[„Popieriniai garsiakalbiai“]
Čia matome tik lapelį popieriaus
su varine juostele ant jo, prijungta prie MP3 grotuvo
ir magnetą.
(Muzika: „Happy Together“)
Taigi pagal Marcelo Coelho iš Masačiusetso Technologijos instituto tyrimus
Hannah sukūrė eilę popierinių garsiakalbių
ir plataus medžiagų asortimento
nuo paprastos varinės juostelės iki elektrai laidaus audinio ar rašalo.
Kaip ir Jordan ir tiek daug kitų kūrėjų,
Hannah publikavo savo būdus
ir leidžia bet kam juos kopijuoti ar atkurti.
Tačiau popierinė elektronika yra viena iš daugiausiai vilčių teikiančių
medžiagų mokslo šakų
todėl, kad ji mums leidžia kurti pigesnes ir lankstesnes elektronikos priemones.
Taigi Hannah meistriškas darbas
ir tai kad ji savo radiniu pasidalijo,
atveria duris eilei naujų galimybių,
kurios yra is estetiškai patrauklios ir novatoriškos.
Taigi įdomus dalykas apie kūrėjus
yra tai, kad mes kuriame iš smalsumo
ir nebijome klysti.
Mes dažnai bandome spręsti problemas netradiciniais būdais
ir, todėl, galiausiai atrandame alternatyvas
ar net geresnius būdus dalykams daryti.
Taigi, kuo daugiau žmonės eksperimentuoja su medžiagomis,
kuo daugiau tyrėjų nori pasidalinti savo tyrimų rezultatais,
o gamintojų - savo žiniomis,
tuo geresnes galimybes mes turime kurti technologijas,
kurios tikrai tarnauja mums visiems.
Taigi, jaučiuosi, taip kaip turbūt jautėsi Ted Nelson,
kai 8-ojo dešimtmečio pradžioje, jis rašė
„Turite jau šiandien suprasti kompiuterius“.
Tačiau tada buvo tik griozdiški dideli kompiuteriai
kurie galėjo būti įdomūs tik mokslininkams
ir niekas net nesvajoje turėti vieną namuose.
Taigi truputėlį keista, kai stoviu čia, prieš jus ir sakau
„Turite jau šiandien suprasti pažangiąsias medžiagas“.
Tik turėkite galvoje, kad pirminių žinių
apie kylančias technologijas, gavimas
yra geriausias būdas užtikrinti kad turėsime savo balsą
kurdami ateitį.
Ačiū
(Plojimai)