Mi a történelem?
A történelmet a győztesek írják.
A sztereotípia szerint a vezetőkre kell összpontosítani,
pl. Leninre vagy Trockijra.
Ennek eredményeként sok országban, ahogy hazámban, Oroszországban is
úgy tekintenek a történelemre, mint ami már előre elrendeltetett,
vagy amit vezetők döntenek el,
és a köznépnek semmi hatása sincs rá.
Ma sok orosz nem hisz benne, hogy demokratikus országa lehetett volna,
vagy lesz valaha is,
mégpedig azért, mert a történelem szerintük ezt szánta
Oroszország polgárainak.
Ez nem igaz.
Ennek bizonyítására két évet azzal töltöttem, hogy 100 évvel visszamenjek:
az 1917-es évbe,
az orosz forradalom évébe.
Azt kérdeztem: mi lett volna, ha akkor az internet és a Facebook létezett volna?
Tavaly holtak közösségi hálóját hoztuk létre
Project1917.com néven.
Csapatommal szoftvert írtunk,
több mint 3 000 ember 100 éve írt minden létező naplóját
és levelét digitalizáltuk
és feltöltöttük.
Weboldalunk vagy alkalmazásunk bármely használója követhette
1917 minden napjának híreit,
és olvashatta, hogy az emberek, pl. Stravinsky, Trockij,
Lenin vagy Pavlova és mások mit gondoltak és éreztek.
Úgy figyeltük ezeket a személyiségeket, mint hozzánk hasonló egyszerű embereket:
nem mint félisteneket,
és azt látjuk, hogy a történelmet hibáik, félelmeik, gyengeségeik alkotják,
nem csupán zseniális gondolataik.
Projektünk sok oroszt megdöbbentett,
akik korábban azt hitték, hogy hazánk mindig is autokratikus birodalom volt,
és a szabadság és demokrácia eszméi sosem érvényesülhettek volna,
csak mert sorsunkban nem a demokrácia volt megírva.
De ha tüzetesebben megnézzük,
sorsuk nem fekete-fehér.
Igen, 1917 70 évig tartó kommunista diktatúrához vezetett.
Ám e projektből kitűnik, hogy hazánknak – mint a többi országnak –
más történelme és demokratikus jövője lehetett volna vagy még lehet.
Az 1917-es posztokat olvasva megtudjuk,
hogy Oroszország volt a világon az első,
amely eltörölte a halálbüntetést,
és az elsők között adott a nőknek szavazati jogot.
Ha ismerjük a történelmet, és értjük, egyszerű emberek hogyan befolyásolták,
azzal jobb jövőt teremthetünk,
mert a történelem csupán a ma eseményeinek próbája.
Igenis, a történelem elmondására új módszerek kellenek,
és idén például
az 1968Digital.com elnevezésű új internetes projektbe fogtunk.
Ez internetes dokumentációs sorozat,
amely érzékelteti az 1968-as évet,
amely világméretű társadalmi változást jelzett,
és az sok szempontból olyanná tette a világot, amilyennek ma ismerjük.
Úgy keltjük életre a történelmet,
hogy elképzeljük, mi lenne, ha a főszereplők mobiloznának,
valahogy így?
És azt látjuk, hogy rengeteg szereplő
azonos feladatokkal szembesülne, és azonos értékekért küzdene,
függetlenül attól, hogy az USA-ban vagy a Szovjetunióban,
Franciaországban vagy Kínában vagy Csehszlovákiában élne.
Ilyen demokratikus módon,
közösségi média útján mutatva föl a történelmet,
igazoljuk, hogy nem csak a hatalmon lévők hoznak döntéseket.
Ez minden alkalmazónak lehetőséget ad, hogy jó útra terelje a történelmet.
Az egyszerű emberek számítanak.
Hatásuk van.
Az eszmék számítanak.
Az újságírók, tudósok, filozófusok számítanak.
Mi alakítjuk a társadalmat.
Mi mindannyian alakítjuk a történelmet.
Köszönöm.
(Taps)