Sziasztok, nyelvtanászok!
Ma a határozatlan névmásról lesz szó.
Ez kicsit bonyolultnak tűnhet,
de valójában csak azt teszi, amit a neve is sugall.
A határozatlan névmás ugyanis
határozatlan, meghatározatlan, bizonytalan.
Ezeket a névmásokat akkor használjuk,
amikor nem vagyunk különösebben konkrétak.
Ilyen szavak lehetnek:
„any, anybody, each, everyone, nobody”.
Amikor emlékeznem kell,
mely szavak tartoznak
a határozatlan névelők ezen kategóriájába,
csak erre dalra gondolok:
„Everybody Needs Somebody to Love”.
Ez eredetileg Solomon Burke dala,
amit aztán később a Rolling Stones
és a Blues Brothers tett híressé.
A jó dolog a határozatlan névmásokban
– s több is van belőlük:
Először: lehetnek a mondatban alanyok és tárgyak is.
Ha megkérdezel:
„David, do you want pizza?”
Ezt válaszolom:
„Yes, please! I'd love some”.
Itt tárgyként használom.
De ugyanakkor ezt is mondhatom:
„Yes, please! Some would be great.”
És itt alanyként használom.
Egy másik remek dolog a határozatlan névmásokkal az,
hogy a both [mindkettő], neither [egyik sem] és either [sem]
az angolban kettőre vonatkozik.
A kevés angol szó közé tartoznak,
melyek csak két dologra vonatkoznak.
Ez a három névmás valójában
egy kicsit kevésbé határozatlan,
mint a legtöbb határozatlan névmás,
mert csak két dologra vonatkoznak.
Ha valaki megkérdezi tőlem:
„Do you like mangoes or cherries more?”,
ezt válaszolhatom:
„I like both equally,”,
egyidejűleg utalva
a cseresznyére és a mangóra.
Ez valóban furcsa,
mert az angolban a kettős szám valójában már nem létezik,
kivéve néhány igen limitált esetet,
mivel az angol különbséget tesz aközött,
hogy valamiből egy van-e,
vagy egynél több.
De ez azon kevés számú eset,
ahol megkülönböztetjük
a valamiből egynél többet
és a valamiből konkrétan kettőt.
Nincs igazán sok olyan szó az angolban,
ami így viselkedik,
ezért úgy gondolom, ez valóban érdekes.
A harmadik remek dolog a határozatlan névmásokkal kapcsolatban az,
hogy általában egyes számúként használjuk őket.
Az olyan szavak, mint a both [mindkettő], neither [egyik sem] és az either [sem]
természetszerűleg többes számúak,
de van néhány, melyek egy kicsit homályosak.
Például ebben a mondatban:
„Nobody was home,"
a „was” igét egyes számban használjuk,
ugyanakkor a „nobody” névmás több személyre is vonatkozhat,
vagy vonatkozhat valójában bárkinek a távollétére.
Hasonlóképpen, ebben a mondatban:
„Everybody knows that I love onions,”
a „knows” ige egyes számát használjuk, mintha csak azt mondanánk,
„he knows, she knows, it knows.”
Tehát ez a ige egyes számú alakja,
noha az „everybody” alapjelentése
látszólag több mint egy személyre vonatkozik.
Az „everybody” határozatlan névmás
általában az ige egyes szám harmadik személyű
alakjával jár.
Vegyük az egyik legfurcsább példát,
minthogy a szövegkörnyezet időnként
egy kissé „nyelvtanilag hibásnak” tűnő helyzetbe hozhat minket.
de valójában csak azt tükrözi,
hogyan használjuk manapság a nyelvet.
Így, noha mondhatjuk,
„Mindenki engem néz,” itt van egy példamondat
a Garner's Modern American Usage [modern amerikai nyelvhasználat] c. könyből,
amely egyike annak a sok méretes könyvnek,
melyeket ennek a nyelvtani kurzusnak alapanyagául használok:
„Mindenki elrejtőzött a bútorok mögött, hogy meglepjen engem,
de én már tudtam, hogy ott vannak.”
Láthatod, hogy a mondat elején
azt mondjuk, „Mindenki elrejtőzött”,
de a mondat második részében
azt mondjuk „[ők] ott vannak”,
és ez mindenkire vonatkozik.
Hogy lehetséges ez?
Ez nem tűnik nyelvtanilag helyesnek.
De ahogy a Garner's mondja,
„A szóegyeztetést időnként nem a nyelvtan, hanem a jelentés diktálja.”
Helyes ez nyelvtanilag?
Igen, jelen esetben ennek van értelme.
Tökéletesen megfelel ez
az általunk felállított szabályoknak?
Nem, de a nyelv ilyen szempontból eléggé kusza.
Időnként a mondat értelme,
vagyis hogy a mindenki itt több emberre utal,
felülírja
az előzetesen felállított szabályokat.
És ez így rendben is van,
amíg van értelme.
Tehát a vonatkozó névmások általában egyes számban vannak,
hacsak a szövegkörnyezet nem kívánja meg a többes számot.
Vagyis amint a nevük is sugallja,
a határozatlan névmások néha
egy kicsit határozatlanok.
Nos, itt van a három remek dolog
a határozatlan névmásokkal kapcsolatban:
Az első, hogy alanyként és tárgyként is használhatjuk őket
A both [mindkettő], a neither [egyik sem] és az either [bármelyik] megtartja
a kettős formát, ami ugyancsak fura.
És a harmadik dolog az, hogy a határozatlan névmásokat
általában egyes számúként kezeljük.
Általában.
Tudom, ez kissé megtévesztő,
de én bízom benned.
Bármit meg tudsz tanulni.
Vége.