V predchádzajúcom videu sme skončili v roku 1789.
V júli bola dobytá Bastila, Parížania z nej získali
zbrane a odlobodili niekoľkých
politických väzňov, o ktorých si mysleli,
že ich ochránia pred tyraniou Ľudovíta XVI.
Pretože videl, že nech spraví hocičo,
bude to viesť len k väčšej
reakcii.
Národné zhromaždenie sa zaoberalo procesom vytvárania
ústavy, ktorá nebola dokončená až do roku 1791.
Avšak v auguste 1789 bol hotový dokument, ktorý bol francúzskou obdobou
americkej Deklarácie nezávislosti.
Prijatá bola Deklarácia ľudských práv človeka a občana.
Ak by išlo všetko presne tak ako malo ísť, počkali by sme
niekoľko rokov na hotovú ústavu a možno by sme prijali
nejaký druh konštitutívnej monarchie.
Nanešťastie, obzvlásť pre Ľudovíta XVI.,
veci tak dobre nešli.
Ako sme už spomenuli, všetko to bola len propaganda,
všetko to začalo preto, lebo ľudia boli hladní.
Máme tu finančnú krízu aj hladomor.
A v októbri 1789, stále sme v roku 1789, v októbri
sa začali šíriť povery, že Mária Antoinetta,
žena Ľudovíta XVI. a dcéra Márie Terézie, vo Versailles hromadí obilie.
Ľudia si začali predstavovať, že v paláci sa nachádzajú obrovské
zásoby obilia, a preto sa nemôžu dostať k svojim
chlebom.
Chlieb bol základnou surovinou.
K palácu sa uskutočnil pochod
roľníčiek,
ktoré boli ozbrojené.
Toto je zobrazenie pochodujúcich roľníčiek
k palácu vo Versailles.
Takže išli k palácu a boli schopné
sa dostať aj dovnútra.
Mali požiadavku - pretože podozrievali Ľudovíta XVI. a
jeho ženu z toho, čo v paláci robia -
žiadali od nich, aby prišli do Paríža.
Takže tu máme ženský pochod,
ktorý trval na svojich požiadavkách.
Výsledkom bolo, že kráľ aj kráľovná
sa vrátili do Paríža, kde už nemohli robiť podobné veci
ako zhomadenie obilia.
Boli obklopení všetkými tými nepriateľsko tváriacimi sa ľuďmi,
ktorí sa už nemohli pozerať na to,
čo stvárajú.
Myslím si, že skutočnou príčinou, prečo boli ľudia hladní, bolo,
že sa rozširovali zvesti o tom, že kráľ zadržiava obilie.
Ale boli tu tiež rôzne povery hovoriace o tom, že kráľ
nerešpektoval niektoré symboly nového Francúzska
vrátane Národného zhromaždenia.
A to ľudí nahnevalo.
Takže v roku 1790 tu máme veľmi nepríjemnú situáciu,
v ktorej je kráľ spoločne s kráľovnou
uväznený v parížskej budove nazvanej Tuileries.
Národné zhromaždenie plánuje
ústavu.
Tu presne je Francúzsko.
ktorí nechcú revolúciu.
A potom sú tu tí, ktorí sú ticho.
Nepáči sa mi smer, ktorým kráčame.
Vidíme len samé násilie.
Ľudia sú naštvaní.
Zoberiem si svoje peniaze a hocičo, čo unesiem,
zbalím si veci a odídem z krajiny.
Emigrujem z Francúzska.
Šľachta začala opúšťať Francúzsko.
Títo odídení šľachtici sa volajú Emigres.
Viem, že som to nevyslovil správne.
Ale oni nemohli opustiť krajinu.
Nemohli dôverovať Veľkej Británii.
Nemohli dôverovať žiadnej z týchto krajín,
že by im poskytli útočisko.
Preto jeden z generálov, ktorý sympatizoval
s ich situáciou,
Ale keď prišli do Varennes, presne tu,
boli objavení.
Ľudia ich chytili
a priniesli naspäť do Paríža.
Takže si to predstavte, veľa ľudí
nemá rada kráľa.
Nemajú radi šľachtu a už vôbec nechcú mať kráľa.
Tí najrevolučnejší a najviac radikálni
sa nazývali jakobíni.
Po tom, čo sa kráľ s kráľovnou pokúsili ujsť a vrátili sa do Paríža,
Národné zhromaždenie, prečo sa neustále snažíš
napísať ústavu, ktorá by dávala právomoci niekomu takému
ako je kráľ?
Mali by sme mať republiku.