„Întreaga lume e o scenă”
din „Cum vă place”
de William Shakespeare
Întreaga lume e o scenă,
Toți bărbații și femeile doar niște actori:
Au intrările și ieșirile lor;
Iar un singur bărbat joacă mai multe roluri în viață,
Actele lui fiind șapte vârste.
La început copilul,
Scâncește și varsă în brațele doicii;
Apoi școlarul plângăcios, cu ghiozdanul lui
Și fața proaspătă de dimineață, târându-se ca melcul,
Fără niciun chef la școală.
Apoi îndrăgostitul,
Oftând ca un cuptor o duioasă baladă
Scrisă pentru sprânceana iubitei.
Apoi soldatul,
Plin de înjurături nemaiauzite, bărbos ca leopardul,
Gelos pentru onoare, iute și rapid în conflict,
Căutând bula reputației
Chiar și în gura de tun.
Apoi judecătorul,
Cu burta rotundă căptușită de claponii cei buni,
Cu ochii severi și barba tunsă domnește,
Plin de zicale înțelepte și pilde moderne;
Astfel își joacă rolul.
Cea de-a șasea vârstă se schimbă
În niște nădragi slăbănogi și papuci,
Ochelarii pe nas și chimirul într-o parte,
Pantalonii din tinerețe, păstrați, sunt largi cât hăul
Pe coapsele micșorate; vocea puternică, bărbătească,
I s-a-ntors la glasul pițigăiat de copil, țiuie
Și fluieră în auz.
Ultima scenă din toate,
Care încheie ciudata istorie plină de evenimente
Este a doua copilărie și totala uitare,
Fără dinți, fără ochi, fără gust, fără...
Nimic.