Jag vill börja med att göra ett experiment.
Jag kommer spela upp tre videor av en regnig dag.
Men jag har bytt ut ljudet i en av videorna,
och istället för ljudet av regn,
har jag lagt till ljudet av bacon som steks.
Så jag vill att ni tänker noga på vilket klipp baconet finns med i.
(Regn faller)
Okej.
Förresten, jag ljög.
De är alla bacon.
(Bacon fräser)
(Applåder)
Min poäng är inte att göra er hungriga
varje gång ni ser en regnig scen,
utan att visa att våra hjärnor är betingade att omfamna lögnerna.
Vi är inte ute efter noggrannhet.
Så på ämnet bedrägeri,
ville jag citera en av mina favoritförfattare.
I "Lögnens förfall" etablerar Oscar Wilde idén
att all dålig konst kommer från kopierandet av naturen och realism;
och all stor konst kommer från ljugande och lureri,
och berättande av vackra, osanna saker.
Så när du tittar på en film
och en telefon ringer,
ringer den egentligen inte.
Den har lagts till senare vid postproduktion i en studio.
Alla ljud som du hör är falska.
Allt, utom dialogen,
är falskt.
När du tittar på en film och du ser en fågel som flaxar med vingarna...
(Vingslag)
...så har de inte spelat in fågelljud.
Det låter mycket mer realistiskt om du spelar in ett lakan
eller skakande kökshandskar.
(Skak)
Förbränningen av en cigarett på nära håll...
(Cigarett brinner)
...det låter faktiskt mycket mer autentiskt
om du tar en liten boll av plastfolie
och släpper ut den.
(Plastfolie släpps ut)
Slag?
(Slag)
Oj, låt mig spela upp det igen.
(Slag)
Det görs ofta genom att sticka en kniv i grönsaker,
vanligen kål.
(Kål stucken med kniv)
Nästa ... att bryta ben.
(Ben bryts)
Tja, ingen skadades.
Det är faktiskt ...
selleri eller fryst sallat som bryts.
(Bryter fryst sallat eller selleri)
(Skratt)
Att skapa rätt ljud är inte alltid så lätt
som en resa till snabbköpet
och att gå till grönsaksavdelningen.
Men det är ofta mycket mer komplicerat än så.
Så låt oss bakåtkompilera tillsammans,
skapandet av ljudeffekter.
En av mina favoritberättelser kommer från Frank Serafine.
Han är bidragsgivare till vårt bibliotek,
och en stor ljuddesigner för "Tron" och "Star Trek" och andra.
Han var en del av Paramount-laget som vann Oscar för bästa ljud
för "Jakten på Röd Oktober."
I denna kalla kriget-klassiker, på 90-talet,
ombads de att producera ljudet av ubåtens propeller.
Så de hade ett litet problem:
de kunde inte riktigt hitta en ubåt i västra Hollywood.
Så i princip, vad de gjorde var,
de gick till en väns pool,
och Frank utförde en kanonkula, eller bomba.
De placerade en undervattensmikrofon
och en mikrofon i luften utanför poolen.
Så här lät undervattensmikrofonen.
(Undervattenssprång)
När man la till luftmikrofonen
lät det så här:
(Vattenplask)
Så nu tog de ljudet och tog ner det en oktav,
ungefär som att sakta ner en skiva.
(Vatten stänker vid lägre oktav)
Och sedan tog de bort många höga frekvenser.
(Vattenplask)
Och tog ner det ytterligare en oktav.
(Vattenstänk vid lägre oktav)
Och sedan la de till lite stänk
från luftmikrofonen.
(Vattenplask)
Och genom att kretsa och upprepa ljudet,
fick de detta:
(Propeller snurrar)
Så, kreativitet och teknik tillsammans i syfte att skapa illusionen
att vi är inne i ubåten.
Men när du har skapat dina ljud
och du har synkroniserat dem till bilden,
vill du att dessa ljud lever i berättelsens värld.
Och ett av de bästa sätten att göra det på är att lägga till efterklang.
Så detta är det första ljudverktyget jag vill prata om.
Efterklang, eller reverb, är ihållande av ljud
efter att det ursprungliga ljudet upphört.
Så det är typ som...
...alla reflektioner från materialen,
objekten och väggarna runt ljudet.
Ta, till exempel, ljudet av ett skott.
Det ursprungliga ljudet är mindre än en halv sekund långt.
(Skott)
Genom att lägga till reverb,
kan vi få det att låta som att det spelades in i ett badrum.
(Efterklangen av skott i badrum)
Eller som den spelades in inuti ett kapell eller en kyrka.
(Efterklangen av skott i en kyrka)
Eller i en kanjon.
(Efterklangen av skott i en kanjon)
Så efterklang ger oss mycket information
om utrymmet mellan lyssnaren och den ursprungliga ljudkällan.
Om ljudet är smaken,
är efterklang ungefär som ljudets lukt.
Men efterklang kan göra mycket mer.
Att lyssna till ett ljud med mycket mindre efterklang
än det som skärmens action har
kommer omedelbart att signalera för oss
att vi lyssnar på en kommentator,
en objektiv berättare som inte deltar i händelserna på skärmen.
Dessutom hörs ofta känslomässigt intima stunder på film
utan någon efterklang,
eftersom det är hur det skulle låta om någon talade i vårt öra.
Å andra sidan,
att lägga till mycket efterklang till en röst
kommer att få oss att tro att vi lyssnar på en tillbakablick,
eller kanske att vi är inne i huvudet på en karaktär
eller att vi lyssnar till Guds röst.
Eller, ännu mer kraftfullt på film,
Morgan Freeman.
(Skratt)
Så...
(Applåder)
...men vad är några andra verktyg eller lösningar
som ljuddesigners använder?
Tja, här är en riktigt stor en.
Det är tystnad.
Några ögonblick av tystnad kommer att göra oss uppmärksamma.
Och i västvärlden,
är vi inte riktigt vana vid verbal tystnad.
De anses obekväma eller oförskämda.
Så tystnad före verbal kommunikation
kan skapa en hel del spänning.
Men föreställ dig en riktigt stor Hollywoodfilm,
där det är fullt av explosioner och automatiska vapen.
Högljutt slutar att vara högt efter ett tag.
Så på ett yin-yang sätt,
behöver tystnad högljuddhet och högljuddhet behöver tystnad
för att någon av dem ska ha någon effekt.
Men vad betyder tystnad?
Det beror på hur den används från film till film.
Tystnad kan placera oss inne i huvudet på en karaktär
eller vara tankeväckande.
Vi förknippar ofta tystnader med ...
begrundande,
meditation,
att vara i djupa tankar.
Men bortsett från att ha en betydelse,
blir tystnad en tom duk
på vilken tittaren uppmanas att måla sina egna tankar.
Men jag vill göra det tydligt: det finns inget som heter tystnad.
Och jag vet att det låter som det mest pretentiösa TED Talk-uttalandet någonsin.
Men även om man skulle gå in i ett rum utan efterklang
och utan externa ljud,
skulle man fortfarande kunna höra ljudet av sitt eget blod.
Och på bio, traditionellt, har det aldrig funnits en tyst stund
på grund av ljudet av projektorn.
Och även i dagens Dolby-värld,
finns det egentligen inte någon tystnad om du lyssnar till din omgivning.
Det finns alltid någon form av buller.
Eftersom det inte finns någon tystnad,
vad använder filmskapare och ljuddesigners?
Jo, som en synonym, använder de ofta stämningar.
Stämningar är de unika bakgrundsljud
som är specifika för varje plats.
Varje plats har ett unikt ljud,
och varje rum har ett unikt ljud,
som kallas rumston.
Så här är en inspelning av en marknad i Marocko.
(Röster, musik)
Och här är en inspelning av Times Square i New York.
(Trafikljud, biltutor, röster)
Rumstonen är tillsatsen av alla ljud inne i rummet:
ventilationen, uppvärmningen, kylskåpet.
Här är en inspelning från min lägenhet i Brooklyn.
[Du kan höra ventilationen, pannan, kylskåpet och gatutrafik]
Stämningar fungerar på det mest grundläggande sättet.
De kan tala direkt till hjärnan, omedvetet.
Så, fågelkvitter utanför ditt fönster kan tyda på normalitet,
kanske för att, som art,
har vi hört det ljudet varje morgon i miljontals år.
(Fåglar kvittrar)
Å andra sidan, har industriella ljud introducerats för oss
lite mer nyligen.
Även om jag personligen gillar dem...
...de har använts av en av mina hjältar, David Lynch,
och hans ljuddesigner, Alan Splet...
...har industriella ljud ofta negativa associationer.
(Maskinljud)
Ljudeffekter kan använda vårt emotionella minne.
Ibland kan de vara så betydande
att de blir en karaktär i en film.
Ljudet av åska kan tyda på gudomligt ingripande eller ilska.
(Åska)
Kyrkklockor kan påminna oss om tidens gång,
eller kanske vår egen dödlighet.
(Klockor ringer)
Och glas som går sönder kan indikera slutet på en relation
eller en vänskap.
(Glas går sönder)
Forskarna tror att dissonanta ljud,
exempelvis bleckblåsinstrument, spelade mycket högt,
kan påminna oss om djur som ylar i naturen
och därför skapa en känsla av irritation eller rädsla.
(Bleckblåsinstrument spelar)
Så nu har vi talat om skärmljud.
Men ibland kan källan till ett ljud inte ses.
Det är vad vi kallar ljud utanför skärmen,
eller "akusmatik."
Akusmatiska ljud...
...termen "akusmatisk" kommer från Pythagoras i antika Grekland,
som brukade undervisa bakom en slöja eller gardin i flera år,
utan att avslöja sig själv för sina lärjungar.
Jag tror att matematikern och filosofen trodde att,
på det sättet,
fokuserade hans elever kanske mer på rösten,
och hans ord och dess betydelse,
snarare än det visuella när han pratade.
Så ungefär som Trollkarlen från Oz,
eller Big Brother i "1984",
skapar separationen av rösten från dess källa,
separationen mellan orsak och verkan,
en slags känsla av en allestädesnärvaro eller panoptikon,
och därav, auktoritet.
Det finns en stark tradition av akusmatiska ljud.
Nunnor i kloster i Rom och Venedig brukade sjunga i rum
uppe i gallerier nära taket,
och skapa en illusion av att vi lyssnar på änglar uppe i skyn.
Richard Wagner skapade den dolda orkestern
som placerades i en grop mellan scenen och publiken.
Och en av mina hjältar, Aphex Twin, gömde sig i klubbars mörka hörn.
Jag tror att vad alla dessa mästare visste är, att genom att dölja källan,
skapar man en känsla av mystik.
Detta har setts i filmer om och om igen,
med Hitchcock, och Ridley Scott i "Alien".
Att höra ett ljud utan att veta dess källa
kommer att skapa någon form av spänning.
Det kan också minimera vissa visuella begränsningar som regissörer har
och kan visa något som inte fanns där under inspelningen.
Och om allt detta låter lite teoretiskt,
vill jag spela upp en liten video.
(Leksak piper)
(Skrivmaskin)
(Trummor)
(Pingis)
(Knivar som slipas)
(Skiva repas)
(Såg skär)
(Kvinna skriker)
Vad jag försöker att demonstrera med dessa verktyg
är att ljud är ett språk.
Det kan lura oss genom att transportera oss geografiskt;
det kan ändra stämningen;
det kan bestämma takten;
det kan få oss att skratta eller det kan göra oss rädda.
På ett personligt plan, blev jag kär i det språket
för ett par år sedan,
och lyckades på något sätt att göra det till någon form av yrke.
Och jag tror att med vårt arbete genom ljudbiblioteket,
försöker vi typ att expandera det språkets vokabulär.
Och på så sätt vill vi erbjuda de rätta verktygen
till ljuddesigners,
filmskapare,
och videospel- och appdesigners,
för att fortsätta berätta ännu bättre historier,
och skapa ännu vackrare lögner.
Så tack för att ni lyssnade.
(Applåder)