["Нью-Йорк під об'єктивом"]
Я зростала в оточенні океану.
Він спонукає тебе цілковито поринути в думки,
наче у фантазію чи сон,
у якому можливо все.
["Пливуча фантазія Керолайн Вулард"]
Як на мене, бути творцем означає
мати невгамовну цікавість до всього наколо тебе.
Я здатна прикипіти до будь-чого, що мені сподобається.
Ця історична посудина геть мене заполонила під час мого дослідження.
Амфора - це глек із двома ручками та завуженим дном,
вона схожа на ріпу чи морквину.
Із захоплених стародавнім Римом земель
до міста відправляли кораблями оливкову олію та вино в амфорах.
Я дізналася, що символ "@", яким ми щодня користуємось в імейлах -
це емблема амфори.
Хто б міг подумати, що кожного разу, коли я натискаю "@" на клавіатурі,
я звертаюся до спадку імперії.
Взаємозв'язок амфори і цього символу
перегукується з моїм інтересом до економіки й обміну.
Усе вказувало мені ступити на цей шлях.
[ВУЛАРД] --Привіт.
[ХЕЛЕН ЛІ] --Агов!
[ВУЛАРД] --Ну то над чим ти працюєш?
[ЛІ] --Ось тобі мурріни.
[ВУЛАРД] Я знала,
що не впораюсь із цим проектом сама.
[ЛІ] --Дивись, це "at".
[ВУЛАРД] --Я ледве його бачу!
[СМІХ]
[ЛІ] --А ось так?
[ВУЛАРД] Символ "at" крутиться навколо електронного спілкування,
яке зазвичай відбувається через екранне скло.
Тому я залучила до проекту майстрів скловаріння.
[студія UrbanGlass, Бруклін]
Я закохалася у скло, тому що воно народжується виключно у співпраці.
[Александер Розенберг, митець]
У цьому ділі
потрібно працювати гуртом, удвох, утрьох чи вчотирьох.
Склодуви діють у злагодженому ритмі
безмовної хореографії,
щоб разом створювати те, що неможливо створити поодинці.
[Хелен Лі, митець]
Ми взялися експериментувати з матеріалом,
звично в рамках параметрів дослідження,
але також давали склу свободу самовираження.
Ми спробували створити багато різних амфор.
Ми зробили традиційну амфору древнього зразка,
працювали з формою пісочного годинника,
щоб підкреслити значення слова "амфора", "такий, якого носять з обох боків".
Амфори не були художніми експонатами,
їхня доля полягала у практичному використанні на кораблях,
і вони також мусили втримуватись у піску.
Аби краще роздивитися в уяві амфору,
місце яких у морі,
ми вирішили піти на пляж.
[пляж Рокевей, Квінз]
--Дітки, наші дітки...
Нашим завданням було встановити,
як ці предмети з завуженим дном
знаходять рівновагу.
Для цього ми наповнювали їх піском,
наповнювали їх водою,
спостерігали, як вони тримаються на воді.
І ми зрозуміли,
що амфори володіють неймовірну здатністю майже літати.
Я люблю речі, які мають нелегкі стосунки з гравітацією
та небажання піддаватися загрубілому бетонному світу.
Представляти цей проект нам доведеться в традиційній виставковій залі,
також у рамках лекції-дійства
та на сайті онлайн.
На теперішній стадії процесу ми продовжуємо експериментувати--
ми погоджуємось на будь-які примхливі ідеї одне одного.
Я хочу поринути у простір фантастичних припущень,
щоб дозволити собі уявити, як художник образів,
що могло б бути.
Що, якби знак амфори розгорнувся в лінію чи став хвилею?
Що, якби сучасний поштовх до комунікації
у майбутньому став покликом до відпочинку?
Яке б значення мало прибрати скептичність
і дати волю витвору мистецтва заради мрійливої насолоди?
Що, якби мистецтво жило у блискучій скляній посудині
у водах океану?