["Нью-Йорк Під Об'єктивом"]
Я виросла в оточенні океану.
Там ти можеш цілковито поринути у свої думки,
наче у фантазію чи сон,
в якому можливо усе.
["Плавуча Фантазія Керолін Вулард"]
На мою думку, бути художником означає
мати невгамовну цікавість до всього наколо тебе.
Я прикипаю до кожного факту і кожного зображення, що захоплюють мене.
Під час мого дослідження мене заполонила ця історична посудина.
Амфора це глечик з двома ручками та звуженим дном,
вона схожа на ріпу чи морквину.
Люди із захоплених староданім Римом земель
відправляли у них до міста на кораблях оливкову олію або вино.
Я дізналася, що символ "@", яким ми бачимо щодня в електронній пошті,
це позначка амфори.
І хто б міг подумати, що кожного разу, коли я натискаю "@" на клавіатурі,
я вшановую дух стародавньої імперії.
Взаємозв'язок амфори і даного символу
перегукується з моїм інтересом до обміну та економіки.
Це був шлях, на який я не могла не ступити.
[ВУЛАРД] --Привіт.
[ХЕЛЕН ЛІ] --Агов!
[ВУЛАРД] --Ну то над чим ти працюєш?
[ЛІ] --Ось тобі мурріни.
[ВУЛАРД] Я знала,
що не впораюсь із цим проектом сама.
[ЛІ] --Дивись, це "at".
[ВУЛАРД] --Я ледве його бачу!
[СМІХ]
[ЛІ] --Ось так.
[ВУЛАРД] Символ "at" вплітається у суть цифрової комунікації,
адже вона відбувається через екранне скло.
Тому я захотіла залучити майстрів скловаріння.
[Студія UrbanGlass, Бруклін]
Я закохалася у скло, тому що воно народжується у природній співпраці.
[Александер Розенберг, митець]
Щоб бути склодувом,
потрібно працювати гуртом, удвох, утрьох чи вчотирьох,
і у своєму найкращому прояві, склодуви працюють у злагодженому ритмі
безмовної хореографії,
аби створити те, що неможливо створити поодинці.
[Хелен Лі, художниця]
Ми взялися експериментувати з матеріалом,
звично за вказівками дослідження,
проте ми давали матеріалові свободу самовираження.
Ми спробували зробити багато різних амфор.
Ми працювали з формою пісочного годинника,
що підкреслити значення слова амфора, "такий, що носять на обох боках".
Амфори не були художніми експонатами,
вони були у практичному використанні на кораблях,
і повинні були вдало приземлятися в пісок.
Щоб краще роздивитися в уяві амфору,
місце яких у морі,
ми вирішили піти на пляж.
[пляж Рокевей, Квінз]
--Дітки, наші дітки...
На пляжі ми мали встановити,
як ці об'єкти з завуженим дном
знаходять рівновагу.
Для цього ми наповнювали їх піском,
наповнювали їх водою.
Ми дивилися, як вони тримаються на воді.
І ми зрозуміли,
що у них є неймовірна здатність майже літати.
Я люблю речі, які мають нелегкі відносини з гравітацією
та небажання піддаватися загрубілому бетонному світу.
Представляти цей проект нам доведеться у традиційній виставковій залі,
також у рамках лекції-дійства
та на сайті онлайн.
На теперішній стадії процесу ми продовжуємо експериментувати--
ми погоджуємось на будь-які примхливі ідеї одне одного.
Я хочу поринути у простір фантастичних припущень,
щоб дозволити собі уявити, як художник образів,
що могло б бути.
Що, якби знак амфори розгорнувся в лінію чи став хвилею?
Що, якби сучасний поштовх до комунікації
у майбутньому стане покликом до відпочинку?
Яке б значення мало прибрати скептичність
і дати волю витвору мистецтва заради мрійливої насолоди?
Що, якби мистецтво жило у блискучій скляній посудині
у водах океану?