På 1600-talet fanns det så många rätvalar i Cape Cod Bay
på USA:s östkust,
att man tydligen kunde gå tvärs över deras ryggar,
från ena sidan av bukten till den andra.
Idag räknar vi dem i hundratal och de är utrotningshotade.
Likt dem, har flera andra arter av valar fått sitt antal drastiskt reducerat
av 200 år av valjakt,
där de jagades och dödades för valköttet, oljan och valbenen.
Vi har valar i våra vatten idag, tack vare
"Rädda valarna"-rörelsen på 70-talet.
Det var avgörande för stoppandet av kommersiell valjakt,
och byggde på idén att om vi inte kan rädda valarna,
vad kan vi då rädda?
Det var helt enkelt ett test på vår politiska förmåga
att stoppa miljöförstöring.
Så på tidigt 80-tal blev det ett förbud mot kommersiell valjakt,
som trädde i kraft som ett resultat av den här kampanjen.
Antalet valar i våra vatten är fortfarande lågt,
på grund av att de står inför en rad av mänskligt framkallade hot.
Tyvärr så tror många att de som arbetar
för att bevara valar, som jag själv,
endast gör det för att dessa varelser är karismatiska och vackra.
Detta är faktiskt orättvist,
eftersom valar är ekosystemens tekniker.
De hjälper till att upprätthålla stabilitet och hälsa i haven
och tillhandahåller tjänster till det mänskliga samhället.
Så låt oss prata om varför räddandet av valar är avgörande
för havens motståndskraft.
Det handlar i huvudsak om två saker:
valbajs och ruttnande kadaver.
Då valar dyker ner på djupen efter mat, för att sedan komma upp och andas,
släpper de ut enorma kaskader av avföring.
Den här valpumpen, som det kallas,
för med sig livsviktiga, begränsande näringsämnen från djupen
till ytvattnet, där de stimulerar tillväxten av växtplankton,
vilket är basen i alla marina näringskedjor.
Så att ha fler valar som bajsar i havet ,
är faktiskt väldigt gynnsamt för hela ekosystemet.
Valar är också kända för att genomföra de längsta vandringarna av alla däggdjur.
Gråvalar utanför Amerika, flyttar 16 000 km
mellan produktiva födoområden och mindre produktiva kalvningsområden
och tillbaka varje år.
När de gör detta, transporterar de gödning
i form av sitt bajs
från platser som har det, till platser som behöver det.
Helt klart är att valar är viktiga för cirkulationen av näringsämnen,
både horisontellt och vertikalt i haven.
Men det som verkligen är häftigt är att de är viktiga även efter sin död.
Valkadaver är ett av det största slags detritus
som faller från havsytan, och det kallas "whale fall".
När dessa kadaver sjunker,
innebär det en fest för de ca 400 arterna,
inklusive den slemproducerande pirålen.
Så under 200 år av valjakt,
när vi var upptagna med att döda och förflytta dessa kadaver från haven,
förändrade vi antalet och spridningen av dessa "whale falls"
som skulle sjunka ner i havsdjupen,
och ett resultat av detta är troligtvis ett antal fall av utrotning.
av arter som var specialiserade på
och beroende av dessa kadaver för sin överlevnad.
Vi vet också att valkadaver transporterar ca 190 000 ton kol,
vilket är jämförbart med mängden som produceras
av 80 000 bilar per år,
från atmosfären till havsdjupen,
och djuphaven är vad vi kallar "kolsänkor"
eftersom de fångar och håller överskottet av koldioxid borta från atmosfären,
och på så sätt fördröjer de den globala uppvärmningen.
Ibland spolas dessa kadaver upp på stränder
och förser mängder av rovdjursarter med mat.
200 år av valjakt har helt klart varit skadligt
och orsakat en minskning av valpopulationen
med 60 till 90 procent.
Helt klart har Rädda valarna-rörelsen
varit avgörande för att förhindra en fortsatt kommersiell valjakt
men vi behöver revidera detta.
Vi måste ta tag i de nya, angelägna problem
som dessa valar står inför i våra vatten just nu.
Bland annat behöver vi hindra dem
från att köras över av stora fartyg
när de befinner sig i sina utfodringsområden,
och hindra dem från att trassla in sig i fiskenät
som flyter runt i haven.
Vi behöver också lära oss att vara tydliga i vårt budskap om bevarande,
så att människor förstår värdet av de ekosystemtjänster
som valarna tillför.
Så låt oss rädda valarna igen,
men den här gången ska vi inte bara göra det för deras skull.
Låt oss göra det för vår egen.
Tack så mycket.
(Applåder)