Ca rezultat al studiilor mele, am descoperit ceva comun:
că esența religiilor e compasiunea.
Că fiecare religie mare a lumii:
iudaism, islam, creștinism, hinduism, budism și confucianism,
toate se concentrează pe „regula de aur”:
tratează-i pe ceilalți la fel cum ai vrea tu să fii tratat.
Dorința mea e ca împreună cu un grup de activiști
să scriem o cartă, o scurtă declarație
care să reamintească lumii că despre asta e vorba în religii.
[Povești mărețe în parteneriat cu TED]
Narator: Au avut o idee mare cu care să schimbe lumea.
Dar nu ar fi reușit singuri.
(Voci suprapuse) Deci, dorința mea... Dorința mea...
Și acum, asta e dorința mea.
[Deschizători de drumuri]
[Idei în acțiune]
(Țipete, pocnituri)
KA: Națiunile noastre par că se dezintegrează pe zi ce trece.
Iar asta ar trebui să ne facă să ne simțim inconfortabil.
Avem probleme imense în orașele noastre.
Probleme de inegalitate, cruzime și violență.
Deci, ce putem face?
Ce putem face ca să schimbăm lucrurile?
Fiecare oraș ar trebui să fie plin de compasiune.
Și oamenii mă întreabă cum ar trebui să arate un astfel de oraș?
Și le răspund:
„Un oraș plin de compasiune ar trebui să fie un oraș incomod.”
Unul dintre ele e Louisville, Kentucky, unde primarul Greg Fischer
a candidat cu această idee de compasiune.
[Greg Fischer, primarul orașului Louisville, KY]
Greg Fischer: Când am anunțat compasiunea ca valoare a orașului,
a avut parte de multă atenție.
Orașul e o platformă în care potențialul uman se poate dezvolta.
Compasiunea face oamenii mai puternici și orașul mai puternic.
KA: Nu se pot autointitula oraș plin de compasiune,
doar dacă au un plan de acțiune concret.
GF: Întrebarea e cum trezești la viață compasiunea?
Cum schimbi cultura orașului tău?
Cum ar fi dacă ai porni cu începutul vieții unui copil?
(Ceas ce ticăie)
Mă numesc Megan Clem Mattingly.
Sunt profesor în cadrul „Proiectul școlar pentru compasiune”.
Compasiunea e o abilitate ce poate fi învățată.
Bine, văd mulți prieteni ce par pregătiți.
Fiecare oră din acest proiect începe prin a ne liniști și concentra.
Apoi avem câteva exerciții principale pe care le facem,
fie că vorbim despre conștientizarea sau despre empatie.
Începem de la zero,
construim fundația pentru elevii noștri de peste cinci ani,
pentru a fi cetățeni mai plini de compasiune.
Copil: Lasă-mă! MCM: Jeremy.
Uită-te la doamna Madeleine, Jeremy.
Jeremiah: Pleacă, bazează-te pe mine.
MCM: Jeremiah, vom încerca mai mult să ne controlăm.
Jeremiah: Acesta e al doilea motiv pentru care îmi urăsc viața.
MCM: Jeremiah, vino aici, vreau să îmi spui ce s-a întâmplat.
Furie sau frustrare, ce ai simțit?
Furie, îmi dau seama. Privește-ți mâinile.
Înainte să vorbim despre asta, poți să te liniștești?
Nu? E greu?
Poți să îmi arăți palmele?
Privește.
Poți să dai drumu la asta?
Uită-te la fața ta, văd un zâmbet.
Încerci din răsputeri să ții de furia aceea.
Văd în fiecare zi schimbările ce au loc la elevii mei.
Și am toată speranța din lume
că acest proiect va schimba educația.
GF: Definim compasiunea ca respect pentru fiecare din cetățenii noștri,
astfel încât potențialul lor să poată înflori.
(Mai multe voci) Dă-mi puterea să accept lucrurile ce nu le pot schimba,
curajul să schimb lucrurile pe care le pot schimba
și înțelepciunea de a face diferența, doar astăzi.
Revin-o, funcționează.
GF: Hotelul Louisville e un exemplu de cum să gândești un întreg sistem
de ajutorarea a unei persoane în nevoie.
E un adăpost pentru femei și familiile lor,
dar și hotel.
Cynthia Brown: Hotelul Louisville nu e doar un centru de dezintoxicare,
ci oferă și locuri de muncă.
Noi administrăm hotelul, facem toate muncile de aici.
Fiecare slujbă e potrivită cu abilitățile individuale ale fiecăruia.
Ne dă o responsabilitate,
deoarece putem pune această slujbă în CV când plecăm de aici.
Cred că compasiunea provine de la fetele de la dezintoxicare
deoarece depindem una de alta enorm.
Avem nevoie una de alta.
(Voci suprapuse)
Dacă nu aș fi fost în Hotelul Louisville, aș fi fost în închisoare.
Mi s-a oferit o șansă.
Și vreau să trăiesc, vreau să îmi trăiesc viața.
[Amintește-ți: Poți face asta. Ești un om bun.]
GF: Ne face pe toți să spunem: acesta e orașul nostru
și așa aspirăm să devenim.
Și vrem, dacă putem, să ajutăm și alte orașe
și să mergem spre noi culmi.
E un efect în cascadă; nu suntem perfecți ca oraș,
dar lucrăm să devenim mai buni în fiecare zi.
KA: Acesta e un oraș ce face lucruri mărețe din compasiune.
Orașele și primarii vor juca un rol important
ca lideri ai viitorului.
Aș vrea să văd o mie de orașe pline de compasiune în următorul deceniu
care să reamintească restului lumii care e datoria noastră.
Întotdeauna tratează-i pe ceilalți la fel cum ai vrea tu să fii tratat.
[Distribuie și semnează Carta Compasiunii]
[CharterForCompassion.org]