זה החוש הראשון בו אתם משתמשים כשאתם נולדים.
אחד מכל חמישים מהגנים שלכם
מוקדש לו.
הוא חייב להיות חשוב, לא?
אוקיי, קחו נשימה עמוקה
דרך האף שלכם.
זה חוש הריח שלכם,
והוא חזק באופן עוצר נשימה.
כבוגרים, אתם יכולים להבחין
בין 10,000 ריחות שונים.
כך האף שלכם עושה את זה.
הריח מתחיל כשאתם שואפים מולקולות
מהאויר לתוך הנחיריים.
95% מחלל האף שלכם
רק מסנן את האוויר
לפני שהוא מגיע לריאות שלכם.
אבל ממש באחורי האף שלכם
יש איזור שנקרא אפיתל הריח,
פיסת עור קטנה
שהיא המפתח לכל מה שאתם מריחים.
לאפיתל הריח יש שכבה
של קולטני ריח,
נוירונים יחודיים שחשים בריח,
כמו בלוטות טעם של האף.
כשמולקולות ריח פוגעות באחורי האף,
הן נתקעות בשכבה של ריר
שמכסה את אפיתל הריח.
כשהן מתמוססות,
הן נקשרות לקולטני הריח,
שיורים ושולחים אותות
דרך מסלול הריח
למוח שלכם.
כהערת שוליים,
אפשר לשער
את איכות חוש הריח של חיה
לפי גודל אפיתל הריח שלה.
אפיתל הריח של כלבים
גדול פי 20
מזה של האדם.
אבל יש עוד הרבה שאנחנו לא יודעים
על מקבץ התאים הקטן הזה.
לדוגמה, אפיתל הריח שלנו צבוע,
ומדענים לא ממש יודעים מדוע.
אבל איך בעצם מבחינים
בין ריחות?
מסתבר שלמוח שלכם יש
40 מיליון נוירונים קולטי ריח שונים,
אז ריח א' אולי יפעיל את נוירונים 3 ,427 ו 988,
וריח ב' יפעיל את נוירונים 8, 76 ו 2,349,989.
כל הצירופים השונים האלה
מאפשרים לנו לזהות מספר רחב להפליא של ריחות.
ונוירוני הריח שלכם תמיד טריים
ומוכנים לפעולה.
הם הניורונים היחידים בגוף
שמוחלפים באופן שוטף,
כל ארבעה עד שמונה שבועות.
ברגע שהניורונים האלה מופעלים,
האות נע דרך איזור
שנקרא מסלול הריח
אל יעדים בכל המוח,
ועוצרים באמיגדלה,
בתאלמוס,
ובניאו-קורטקס.
זה שונה
מאיך שמראות וצלילים מעובדים.
כל אחד מהאותות האלה עובר קודם
למרכז ניתוב
במרכז המוח
ומשם עובר לאזורים אחרים של המוח.
אבל ריח, בגלל שהוא התפתח
לפני רוב החושים האחרים שלכם,
מגיע ישירות
לאזורי המוח השונים,
שם הוא יכול להפעיל את תגובת ה"הילחם או ברח",
לעזור לכם להעלות זכרונות,
או לגרום לכם לרייר.
אבל למרות שלכולנו יש
את אותו מבנה פיזי,
שני נחיריים ומיליוני נוירוני ריח,
לא כולם מריחים את אותם הדברים.
דוגמא מפורסמת לכך
היא היכולת להריח מה שנקרא "שתן אספרגוס."
רבע מהאוכלוסיה,
מריח ריח ייחודי בשתן
לאחר שהם אוכלים אספרגוס.
שאר 75 האחוז לא מבחינים בריח הזה.
וזו אינה הדוגמה היחידה
להבדלי ריח.
לחלק מהאנשים
הכימיקל אנדרוסטנון מריח כמו וניל;
לאחרים, הוא מריח כמו שתן מיוזע.
וחבל,
כי אנדרוסטנון נמצא בהרבה
דברים טעימים כמו חזיר.
אז בגלל מריחי שתן מיוזע,
יצרני חזיר יסרסו חזירים זכרים
כדי למנוע מהם ליצור אנדרוסטנון.
חוסר היכולת להריח ריח
נקרא אנוסמיה (תתרנות),
ויש בערך 100 דוגמאות ידועות.
אנשים עם אנוסמיית אליסין לא יכולים להריח שום.
אלא עם אנוסמיית איוגנול לא יכולים להריח ציפורן.
וכמה אנשים לא יכולים להריח שום דבר
בכלל.
אנוסמיה מלאה כזו
יכולה לנבוע מכמה סיבות.
כמה אנשים נולדים בלי חוש ריח.
אחרים מאבדים אותו אחרי תאונה
או במהלך מחלה.
אם אפיתל הריח מתנפח או מזדהם
זה יכול לשבש את חוש הריח,
משהו שאולי חוויתם
כשחליתם.
ולא להיות מסוגלים להריח כלום
יכול לשגע את החושים שלכם.
הרבה אנשים שלא יכולים להריח בכלל
גם לא יכולים להרגיש טעם באותה דרך
שכולם חשים.
מסתבר שהטעם של משהו
קשור מאוד לריח שלו.
כשאתם לועסים אוכל,
אויר נדחף במעלה המעבר באף שלכם,
ולוקח איתו את הריח של האוכל שלהם.
הריחות פוגעים באפיתל הריח שלכם
ואומרים למוח שלכם הרבה
על מה שאתם אוכלים.
בלי היכולת להריח,
אתם מאבדים את היכולת לטעום
דברים יותר מסובכים
מחמשת הטעמים
שבלוטות הטעם שלכם יכולים לזהות:
מתוק,
מלוח,
מר,
חמוץ,
וחריף.
אז כשתריחו אגזוז,
אויר ים,
או עוף צלוי,
תדעו בדיוק איך זה קורה
ואולי תעריכו את זה קצת יותר.