קחו רגע לקרוא את הטקסט הבא.
איך זה היה?
מתסכל?
איטי?
על מה היו המשפטים האלה?
הם למעשה סימולציה
לחוויה של דיסלקציה,
מתוכננים כדי לגרום לכם לפענח כל מילה.
אלה עם דיסלקציה חווים את הקצב המעייף הזה
כל פעם שהם קוראים.
כשרוב האנשים חושבים על דיסלקציה,
הם חושבים על לראות אותיות ומילים הפוכות,
כמו לראות "b" כמו "d" ולהיפך,
או אולי הם חושבים שאנשים עם דיסלקציה
רואים "רוח" כ "חור".
האמת היא שאנשים עם דיסלקציה
רואים דברים אותו הדבר כמו כולם.
דיסלקציה נגרמת בגלל בעיית עיבוד פונולוגית,
שזה אומר שלאנשים שמושפעים ממנה
יש בעיה לא עם ראיית השפה
אלה הטיפול בה.
לדוגמה, אם אתם תשמעו את המילה חתול
ואז מישהו יבקש מכם, "הסירו את ה'ח',"
איזה מילה תישאר?
תול.
זה יכול להיות קשה לאלה עם דיסלקציה.
אם הם מקבלים מילה מבודדת,
כמו פנטסטי,
תלמידים עם דיסלקציה צריכים לפרק את המילה
לחלקים כדי לקרוא אותה:
פנ,
טס,
טי.
הזמן שמוקדש לפענח הופך את זה לקשה
לשמור על הקצב עם חברים
ולהשיג מספיק הבנה.
איות מילים פונטית,
כמו מ-ק
למקל
וח-ב-ר-ם
לחברים
גם הם נפוצים.
הקשיים האלה יותר נפוצים ומשתנים
משניתן לדמיין.
דיסלקציה משפיעה על אחד מחמישה אנשים.
זה קורה על רצף.
לאדם אחד אולי תהיה דיסלקציה קלה
בעוד לאחר יהיה מקרה קשה שלה.
דיסלקציה גם רצה במשפחה.
זה נפוץ לראות חבר משפחה אחד
שיש לו בעיות איות
בעוד לאחר
יש בעיות קשות לפענח אפילו מילים בנות הברה אחת,
כמו אש.
הרצף והפיזור של דיסלקציה
מראים עיקרון רחב יותר לחשוב עליו
כשאנחנו מביטים במוח של אלה עם דיסלקציה
שמנתחים שפה.
המגוון הניורולוגי הוא הרעיון
שבגלל שכל המוחות שלנו מראים הבדלים
במבנה ובפעולה,
אנחנו לא צריכים להיות כל כך מהירים לתייג
כל סטיה מה"נורמה"
כהפרעה פתולוגית
או להתעלם מאנשים שחיים אם הוריאציות האלה
כ"פגומים."
לאנשים עם שינויים ניורוביולוגיים כמו דיסלקציה,
כולל אנשים יצירתיים וממציאים
כמו פיקסו,
מוחמד עלי,
וופי גולדברג,
סטיבן ספילברג,
ושר,
יש בברור את היכולת
להיות מבריקים ומצליחים בחיים.
אז, הנה הדרך מיוחדת
שהמוח של אלה עם דיסלקציה עובד.
המוח מחולק לשתי אונות.
האונה השמאלית אחראית באופן כללי על השפה
ובסופו של דבר, קריאה,
בעוד הימנית מטפלת בדרך כלל במשימות מרחביות.
מחקרי MRI פונקציונלי מצאו
שהמוחות של אלה עם דיסלקציה
מסתמכים יותר על האונה הימנית והמצחית
מאשר אנשים בלעדיה.
זה אומר, כשהם קוראים מילה,
זה לוקח טיול יותר ארוך במוח
ויכול להתעכב באונה המצחית.
בגלל הבעיה הניורוביולוגית,
הם קוראים בקושי גדול יותר.
אבל אלה עם דיסלקציה
יכולים פיסית לשנות את המוח
ולשפר את הקריאה
עם התערבות מסיבית ורב חושית
ששוברת את השפה
ומלמדת את הקורא לפענח
בהתבסס על סוגי הברות וחוקי איות.
המוח של אלה עם דיסלקציה
מתחיל להשתמש באונה השמאלית
יותר ביעילות בקריאה,
והקריאה שלהם משתפרת.
ההתערבות עובדת
מפני שהיא מאתרת האת הדיסלקציה נכון
כשינוי פונקציונלי במוח,
שבאוםן טבעי מראה כל מיני הבדלים
בין אדם אחד לאחר.
גיוון ניורולוגי מדגיש את המנעד
של פעולות מוחיות בכל האנשים
ומציע שכדי להבין טוב יותר את נקודת המבט
של אלה סביבנו,
אנחנו צריכים לנסות לא רק לראות את העולם דרך עינייהם
אלא להבין אות דרך מוחותיהם.