Încălecându-și armăsarul firav,
protagonistul romanului „Don Quijote” atacă o armată de giganți.
În viziunea sa, el are datoria de a înfrânge aceste namile
în numele scumpei sale doamne, Dulcinea.
Cu toate astea, acest act de vitejie nu este gândit bine.
Așa cum îi explică scutierul său Sancho Panza în mod repetat,
aceștia nu sunt giganți, ci doar niște mori de vânt.
Don Quijote e hotărât, însă lancea sa ascuțită
e prinsă imediat între vele.
Fără a pierde curajul, cavalerul stă mândru
și devine și mai determinat în misiunea sa.
Această secvență întruchipează motivul pentru care romanul este apreciat,
epicul, ilogicul și povestea emoționantă a lui Alonso Quijano,
care devine stângaciul viteaz Don Quijote de la Mancha,
cunoscut drept „Cavalerul cu chipul trist”.
Publicat inițial în două volume, narațiunea îl urmărește pe Don Quijote
în timp ce călătorește prin Spania Centrală și Nordică
luptând împotriva forțelor răului.
În ciuda imaginației mărețe a lui Don Quijote,
creatorul său Miguel de Cervantes nu și-a putut imagina vreodată
că propria sa carte va deveni cel mai bine vândut roman din istorie.
Cu excepția celor cinci ani în calitate de soldat
și alți cinci fiind sclavul piraților,
Cervantes și-a petrecut majoritatea vieții sale
în calitate de biet poet și dramaturg.
Abia după 50 de ani a publicat cea mai mare sa creație:
o satiră epică de romane cavalerești.
În această perioadă, cărțile medievale ce relatează
aventurile cavalerilor și codul lor moral dominau cultura europeană.
În timp ce Cervantes era un admirator,
el era plictisit de aceste tonuri repetitive,
ce se concentrau mai mult pe enumerarea faptelor eroice
decât pe dezvoltarea personajului.
Pentru a-i provoca, el a scris Don Quijote,
povestea unui nobil sau a unui nobil leneș,
care-și petrece zilele și nopțile citind romane cavalerești.
Înnebunit de aceste povești,
el începe să se considere un apărător ai celor asupriți.
Toți oamenii din satul său
încearcă să-l convingă să renunțe la nebunia sa,
mergând atât de departe încât au ars câteva
dintre romanele sale de senzație din biblioteca sa personală.
Însă Don Quijote e de neoprit.
El își îmbracă armura sa strălucitoare, își încalecă firavul cal
și părăsește satul în căutarea faimei.
Romanul lui Cervantes dezvăluie o colecție de episoade
ce detaliază pățaniile cavalerului viteaz.
Totuși, spre deosebire de cărțile cavalerești
și probabil toate ficțiunile anterioare,
povestea lui Cervantes cercetează minuțios viața interioară a protagonistului.
Don Quijote crește odată ce narațiunea se dezvoltă,
trecând printr-o schimbare vizibilă.
Revelația literară i-a determinat pe mulți savanți
să-l numească pe „Don Quijote” drept primul roman modern.
Această dezvoltare a personajului nu are loc în izolare.
La început, Don Quijote e însoțit de un sătean devenit scutier
cunoscut sub numele de Sancho Panza.
Sancho și Don Quijote sunt un studiu al opusurilor:
unul e realist cu picioarele pe pământ, în timp ce altul e idealist.
Prietenia lor plină de viață și mereu în evoluție
e deseori recunoscută ca duetul original dintre erou și amic,
inspirând secole de parteneriate fictive.
Don Quijote a avut un mare succes.
Numeroase ediții au fost publicate peste tot în Europa în secolul XVII.
Chiar și în ambele Americi, unde biserica a interzis toate romanele
pe motiv că erau distracții pline de păcate,
publicul se delecta cu ediții piratate.
Cartea a fost atât de bine primită încât cititorii cereau mai mult.
După ce un autor rival a încercat să profite
cu o continuare falsă a romanului,
drept răspuns Cervantes a publicat seria oficială.
În prezent, publicat alături de primul volum drept text complet,
acest volum secundar continuă firul unde s-a oprit originalul,
unde Don Quijote și Sancho devin eroi populari.
Ca și în viața reală, Cervantes a inclus
succesul romanului în lumea personajelor sale.
Această meta-conștientizare neconvențională
a creat complexitate filozofică,
în timp ce cavalerul și scutierul său reflectă asupra sensului poveștii lor.
Din nefericire, Cervantes a vândut foarte ieftin
drepturile de publicare a cărții.
El a murit bogat doar în faimă.
Însă tratatul său despre puterea creativității
și individualism a inspirat arta, literatura, cultura populară
și chiar revoluția politică.
Don Quijote susține că imaginația noastră ne influențează faptele,
făcându-ne capabili de schimbare și făcându-ne într-adevăr umani.