(Aplavz)
AIDS je bil odkrit leta 1981; virus leta 1983.
Ti Gapminderjevi mehurčki prikazujejo,
kako je bil virus leta 1983 razširjen po svetu,
oziroma našo oceno razširjenosti.
Kar vam kažemo tu, je –
na tej osi tu vam kažem odstotek okuženih odraslih.
In na tej osi tu vam kažem zaslužek v dolarjih po osebi.
In velikost teh mehurčkov, velikost mehurčkov tu,
nam kaže, koliko je okuženih v vsaki državi,
in barva pove kontinent.
Lahko vidite, da je ZDA leta 1983
imela zelo nizek odstotek okuženih,
ampak zaradi velikega števila prebivalcev, je to kar velik mehurček.
Kar veliko ljudi je bilo okuženih v ZDA.
In – tu zgoraj – vidite Ugando.
Imeli so skoraj pet odstotkov okuženih
in kar velik mehurček, čeprav so bili takrat majhna država.
In najbrž so bili najbolj okužena država na svetu.
Torej, kaj se je zgodilo?
Sedaj, ko razumete graf,
in zdaj, v naslednjih 60-ih sekundah,
bomo zaigrali HIV epidemijo v svetu.
Ampak najprej imam tu nov izum.
(Smeh)
Strdil sem žarek laserskega kazalca.
(Smeh)
(Aplavz)
Torej: pripravljeni, pozor, gremo!
Najprej imamo hitro rast v Ugandi in Zimbabveju.
Dvigovala sta se takole.
V Aziji je bila prva zelo okužena država Tajska –
dosegli so en do dva procenta.
Potem se je Uganda začela vračati,
medtem ko je Zimbabve pognalo v nebo
in nekaj let kasneje je imela Južna Afrika grozen porast pogostosti HIV-a.
Poglejte – Indija je imela mnogo okuženih,
toda nizko stopnjo okuženosti.
In skoraj enako se zgodi tu.
Vidite, Uganda se spušča, Zimbabve se spušča,
Rusija je šla do enega procenta.
V zadnjih dveh do treh letih
smo dosegli stabilno stanje epidemije HIV v svetu.
25 let je bilo potrebnih.
Ampak stabilno stanje ne pomeni, da se stvari izboljšujejo,
pomeni samo to, da se ne slabšajo več.
In je – stabilno stanje je bolj ali manj
en odstotek odrasle svetovne populacije je zdaj okužene z virusom HIV.
To pomeni 30 do 40 milijonov ljudi,
celotna Kalifornija – vsak posameznik,
to je bolj ali manj to, kar imamo danes v svetu.
Naj vam sedaj še enkrat na hitro odvrtim Bocvano.
Bocvana – država v južni Afriki s prihodki v zgornji sredini,
z demokratično vlado, dobrim gospodarstvom –
in tam se je zgodilo tole.
Začeli so nizko, poleteli v nebo
in dosegli vrh tam zgoraj v letu 2003
in sedaj se spuščajo.
Ampak padajo le počasi,
ker si v Bocvani, z dobrim gospodarstvom in vodenjem,
lahko privoščijo zdraviti ljudi.
In če zdravimo ljudi, ki so okuženi, ne umrejo zaradi AIDS-a.
Ti procenti se ne bodo znižali,
ker lahko ljudje preživijo 10 do 20 let.
Tako da je še nekaj težav s temi številkami.
Ampak v revnejših državah v Afriki, državah z nizkimi dohodki tu spodaj,
tam odstotki okuženih padajo hitreje,
zato ker ljudje še vedno umirajo.
Kljub PEPFAR-ju, radodarnemu PEPFAR-ju,
vseh ljudi zdravljenje ne doseže,
in od tistih, ki jih zdravljenje doseže v revnih državah,
jih samo 60 odstotkov ostane na zdravljenju po dveh letih.
Doživljenjsko zdravljenje ni realistično
za vse v najrevnejših državah.
Ampak je zelo dobro, da se počne, kar se počne.
Ampak ponovno se moramo osredotočiti na preventivo.
Samo s preprečevanjem prenašanja virusa
se bo svet lahko spopadel s tem.
Zdravila so predraga – če bi imeli cepivo,
ali ko bomo dobili cepivo, bo to nekaj bolj učinkovitega –
ampak zdravila so zelo draga za revne.
Ne zdravilo samo, ampak zdravljenje
in oskrba, ki je potrebna zraven.
Torej, ko si pogledamo vzorec,
ena stvar jasno izstopa:
vidite modre mehurčke
in rečete, da je v Afriki zelo veliko HIV-a.
Jaz bi rekel, da je HIV v Afriki zelo raznolik.
Najvišjo stopnjo HIV-a na svetu boste našli
v Afriških državah,
a vseeno boste našli Senegal tu spodaj –
z enako stopnjo okuženosti kot v ZDA.
In našli boste Madagaskar
in našli boste veliko Afriških držav,
ki so približno enako nizko kot preostanek sveta.
To je grozno poenostavljanje, da je samo ena Afrika
in da se stvari v Afriki odvijajo na en način.
S tem moramo prenehati.
Ni spoštljivo in ni preveč pametno
misliti na tak način.
(Aplavz)
Imel sem srečo, da sem nekaj časa živel in delal v ZDA.
Ugotovil sem, da sta si Salt Lake City in San Francisco različna.
(Smeh)
In tako je tudi v Afriki – obstaja veliko razlik.
Torej, zakaj je tako visoko? Zaradi vojne?
Ne, ni. Poglejte sem.
Od vojne opustošeni Kongo je tu spodaj – dva, tri, štiri odstotke.
In to je miroljubna Zambija, sosednja država – 15 odstotkov.
In obstajajo dobre študije o beguncih, ki so prišli iz Konga –
imajo dva, tri odstotke okuženih;
in miroljubna Zambija – veliko več.
Sedaj imamo študije, ki jasno kažejo,
da so vojne strašne, da so posilstva strašna,
ampak to ni glavni vzrok za visoke stopnje okuženosti v Afriki.
Torej, je to revščina?
No, če pogledamo na makro ravni,
se zdi, da več kot je denarja, več je HIV-a.
Ampak to je zelo poenostavljeno,
zato pojdimo dol in si poglejmo Tanzanijo.
Razdelil bom Tanzanijo v pet skupin glede na prihodek,
od najvišjega prihodka do najnižjega prihodka,
in gremo.
Tisti z najvišjim prihodkom, bolj premožni – ne bi rekel bogati –
imajo več HIV-a.
Razlika gre od 11-ih odstotkov dol do štirih odstotkov,
in je še večja med ženskami.
Veliko je stvari, ki smo jih mislili, za katere zdaj dobre raziskave,
ki so jih naredile Afriške institucije in raziskovalci
skupaj z mednarodnimi raziskovalci, kažejo, da ni tako.
To so torej razlike v Tanzaniji.
In ne morem se izogniti Keniji.
Poglejte sem Kenijo.
Kenijo sem razdelil na njene province.
Pa gremo.
Vidite razlike znotraj ene Afriške države –
gre od zelo nizke stopnje do zelo visoke stopnje
in večina provinc v Keniji je kar skromna.
Torej, kaj je potem?
Zakaj vidimo te ekstremno visoke vrednosti v nekaterih državah?
No, bolj je pogosto pri večih partnerjih,
manj je uporabe kondoma,
in tu je še starostno različen seks –
to je, ko imajo starejši moški spolne odnose z mlajšimi ženskami.
Vidimo višje stopnje okuženosti pri mlajših ženskah kot pri mlajših moških
v veliko od teh držav z visoko stopnjo okuženosti.
Ampak, kje se nahajajo?
Zamenjal bom mehurčke za zemljevid.
Poglejte, tiste z visoko okuženostjo predstavljajo 4 odstotke celotne populacije
in imajo 50 odstotkov okuženih s HIV-om.
HIV obstaja po celem svetu.
Poglejte, imate mehurčke po celem svetu.
Brazilija ima mnogo okuženih s HIV-om.
Arabske dežele ne tako zelo, ampak Iran je precej visoko.
V Iranu imajo odvisnike od heroina in tudi prostitucijo.
Indija jih ima mnogo, ker jih je mnogo.
Jugovzhodna Azija in tako naprej.
Ampak, tu je en del Afrike –
in zelo težko je istočasno
ne posploševati o Afriki,
ne priti po eni strani do preprostih idej, zakaj je tako.
Po drugi strani poskušajmo reči, da temu ni tako,
ker sedaj obstaja znanstveni konsenz o tem vzorcu.
UNAIDS ima sedaj končno dostopne dobre podatke
o razširjenosti HIV-a.
Lahko bi bila kriva sočasnost.
Lahko bi bili nekateri tipi virusov.
Lahko, da so tu druge stvari,
zaradi katerih se prenos zgodi z večjo frekvenco.
Navsezadnje, če si popolnoma zdrav in si heteroseksualec,
je tveganje za okužbo pri enem spolnem odnosu ena proti 1000.
Ne sklepajte zdaj prehitro o tem,
kaj početi danes zvečer itd.
(Smeh)
Ampak – če ste v neugodni situaciji,
več spolno prenosljivih bolezni, je verjetnost lahko 1 proti 100.
Ampak mi mislimo, da bi lahko bila sočasnost.
In kaj je sočasnost?
Na Švedskem nimamo sočasnosti.
Imamo serijsko monogamijo.
Vodka, novo leto … nov partner za pomlad.
Vodka, kresna noč … nov partner za jesen.
Vodka … in tako dalje, saj veste?
In nabereš veliko število bivših partnerjev.
In imamo strašno epidemijo klamidije –
strašno epidemijo klamidije, ki se drži mnogo let.
HIV ima vrh tri do šest tednov po infekciji
in zato je imeti več kot enega partnerja v istem mesecu
veliko bolj nevarno pri HIV-u kot pri drugih.
Najbrž gre za kombinacijo tega.
In kar me zelo veseli, je, da se zdaj približujemo
dejstvom, ko pogledamo tole.
Ta graf lahko dobite, zastonj.
Naložili smo UNAIDS podatke na Gapminderjevo stran.
In upamo, da ko bomo v prihodnosti ukrepali glede globalnih problemov,
ne bomo imeli samo srca,
ne bomo imeli samo denarja,
ampak bomo tudi uporabili možgane.
Najlepša hvala.
(Aplavz)