În dimineața de 1 mai a acestui an,
lumea a descoperit
că premiatul cu Oscar Leonardo DiCaprio
a fost transformat într-un cărăbuș.
O să vă spun cum am făcut asta.
Dar voi începe povestea cu o simplă întrebare:
Câte specii de animale sunt pe Pământ?
Ce ați răspunde?
De obicei, oamenii zic în jur de câteva zeci de mii.
Ei bine, nu. Răspunsul e undeva la opt milioane.
Și asta fiindcă mamiferele și păsările
sunt o mică fracțiune din biodiversitate.
Adevărata diversitate e în milioane de creaturi mici,
precum insectele, melcii, păianjenii.
Pe parcursul a trei secole de biologie,
s-au descoperit și numit doar 1,5 milioane de specii.
Deci doar o mică parte din numărul real.
Poate că am catalogat toate craterele de pe Lună,
dar aici, pe Pământ, în secolul XXI,
80% din specii sunt încă necunoscute.
E absurd, nu-i așa?
Dar de ce?
Se pare că micile creaturi au un PR foarte prost,
fiindcă biologii, ca mulți alții, se concentrează pe cele mari.
Și sunt sute de cercetători în toată lumea
care se ocupă de o specie de tigri,
dar e doar un cercetător pentru 1.500 de specii de insecte.
Majoritatea asta neștiută și nestudiată devine din ce în ce mai importantă,
deoarece activitățile umane de azi le cresc riscul de dispariție.
În fiecare zi pierdem specii
înainte să fi avut ocazia să le descoperim și să le cunoaștem.
Asta înseamnă că taxonomiștii mai au mult de muncă.
Taxonomiștii sunt biologi, ca mine, a căror sarcină e să descopere specii noi.
Și cred că avem cea mai bună meserie din lume.
E extraordinară
și nu e nimic mai plăcut decât să fii undeva în pădure,
în căutarea unor noi specii.
Oamenii așteaptă asta de la noi.
Acum câțiva ani,
guvernul olandez a înființat „Programul Național de Cercetare”,
care a fost o ocazie pentru publicul larg
să trimită întrebări la care cercetătorii trebuiau să răspundă
pentru banii contribuabililor.
Unul dintre lucrurile pe care oamenii le-au cerut biologilor
a fost să descopere specii noi
și să afle câte specii sunt pe Pământ.
Din păcate, în același timp, finanțarea publică pentru taxonomie scade,
deoarece guvernele dau prioritate științei de ultimă oră,
în timp ce taxonomia e mai învechită.
Așa că am început să ne gândim la metode alternative de finanțare.
Și ne-am zis:
„Ce-ar fi să implicăm non-biologi
cărora, asemenea nouă, le place să descopere noi animale?
Un fel de turism taxonomic.”
Am înființat o organizație numită „Taxon Expeditions.”
Organizăm expediții științifice
pentru publicul larg,
adică pentru oameni obișnuiți, interesați de natură și știință.
Scopul fiecărei expediții e descoperirea de noi specii.
Oamenii plătesc pentru a participa
și din acei bani finanțăm tot:
întreaga expediție, cercetarea,
sponsorizarea studenților și a cercetătorilor locali,
precum și publicațiile științifice.
Ce e cel mai important
e că rezultatul e disponibil pentru toți.
Toate specimenele adunate în aceste excursii
sunt depozitate la muzeul local,
pentru ca cercetătorii și ecologiștii să le poată studia.
Publicăm toate speciile noi în reviste cu acces gratuit,
pentru ca oricine să poată citi.
Dar cum descoperi o specie nouă?
Poate s-o facă oricine? Cât de greu e?
E surprinzător de ușor.
Doar dai cu plasa de fluturi prin frunzișul junglei
sau aduni o mână de frunze moarte dintr-o pădure tropicală
și e aproape garantat că vei prinde specii noi.
De fapt, e posibil să găsești specii noi chiar în propria curte.
Dar secretul e să-ți dai seama care sunt cele noi și de ce.
Și pentru asta ai nevoie de experți.
Experți ca Hendrik Freitag, de exemplu, de la Universitatea din Manila,
care știe tot ce se poate despre gândacii de apă.
Sau Menno Schilthuizen, de la Universitatea din Leiden,
care e specialist în melci și limacși tropicali.
Sau eu, specialistă în gândaci de peșteră.
Ajută să ai și o echipă de geneticieni
cu un laborator ADN portabil,
cu care pot citi ADN-ul noilor specii.
Așa că pune oamenii ăștia alături de un grup de neinițiați entuziaști
într-o stație de cercetare în junglă pentru zece zile
și vei avea rețeta succesului.
Acestea sunt câteva imagini din expediția noastră din Borneo.
Ea e Aglaya, o romancieră din Olanda.
Brock, un fotograf din Australia,
William, administrator de colegiu din Texas,
care adoră să se cațere în copaci,
antropologul Tony, tot din Australia.
Niciunul dintre ei nu e biolog, dar toți au ceva în comun.
Toți sunt pasionați de biodiversitate și conservare.
În urma acestor excursii se aleg cu o experiență unică.
Petrec zece zile într-un loc izolat,
învățând de la cercetători.
Descoperă specii noi și le dau nume științifice oficiale.
Mai mult de atât, ajută la accelerarea descoperirilor
și la documentarea biodiversității care acum e în pericol.
Ce facem mai exact în aceste expediții?
Ele sunt compuse din două părți.
Prima e munca de teren,
unde învățăm participanții toate trucurile și secretele
pe care biologii din domeniu le folosesc pentru a aduna și descoperi specii noi.
A doua parte are loc în laboratorul de teren,
unde învățăm oamenii să sorteze și să studieze specimenele.
Le dezmembrăm și organele genitale -
mă refer la gândaci, nu la participanți -
deoarece această parte din corp e crucială pentru identificarea diferitelor specii.
De asemenea, extragem și analizăm ADN-ul exemplarelor colectate,
iar la finalul expediției
votăm și alegem împreună nume pentru noile specii.
Apoi întreaga echipă lucrează la un material,
care e trimis unei reviste științifice.
Până acum, am avut patru expediții și am descoperit 18 specii noi.
Și toate sunt animale mici,
precum cărăbuși foarte mici, un acarian de apă minuscul.
De fapt, cea mai mare specie găsită a fost un limax lung de doi centimetri.
Dar în ciuda dimensiunilor mici,
aceste animale sunt constituenți cruciali ai ecosistemelor,
unde îndeplinesc multe funcții importante.
Suntem foarte mândri de descoperirile noastre,
dar când spunem oamenilor despre ele,
ei dau din umeri,
pentru că preferă să audă despre niște mamifere mari
sau specii noi de fluturi arătoși.
De aceea avem un as în mânecă:
vedetele.
Speciile noi sunt uneori numite după vedete și aspectul lor distinctiv.
Păianjenul David Bowie, cu părul în culori trăsnite.
Sau o nouă specie de muscă cu posterior auriu,
numită după Beyoncé.
Sau una dintre preferatele mele,
această specie de molie numită după Donald Trump,
care are...
un păr blond foarte frumos, după cum se poate observa,
dar și un penis foarte mic.
(Urale)
(Aplauze)
Pe de altă parte, unele vedete sunt imortalizate în nume de animale
nu din pricina aspectului,
ci prin contribuția lor la mediu.
În prima expediție în Borneo,
am găsit acest gândac de apă mic și necunoscut.
Era o specie nouă
și ne-am decis să o numim după faimosul actor Leonardo DiCaprio,
care e cunoscut ca fiind și un foarte dedicat ecologist.
Se pare că, uneori, a avea un nume faimos
atașat la ceea ce ar fi altminteri o creatură mică și neobservabilă
e singurul mod pentru ca aceste specii să primească atenție.
Așa că ne așteptam ca acest gândac să primească atenție mediatică,
dar nu eram pregătiți pentru ce a urmat.
DiCaprio și-a schimbat poza de profil pe Facebook
(Râsete)
cu poza gândacului nostru.
E grozav, nu-i așa?
E cea mai bună susținere a muncii noastre pe care ne-am fi putut-o dori.
Desigur că și presa s-a dezlănțuit.
M-am trezit dintr-odată dând interviuri la The Guardian, Forbes, Life Science.
Apăreau clipuri pe YouTube despre asta.
A fost chiar și la TV, la BBC Wild.
Poate că gândacul mic și negru DiCaprio nu va câștiga premii Oscar pentru aspect,
dar în ecologie contează chiar și creatura cea mai mică.
Uneori trebuie ca o vedetă să se transforme într-un cărăbuș
ca să-i facă pe oameni să observe întreaga lume ascunsă
a târâtoarelor înfiorătoare și necunoscute cu care împărțim planeta.
Fiindcă ele merită atenție.
Nu pentru că sunt multe încă nedescoperite,
ci pentru că viața pe Pământ, așa cum o știm noi,
nu ar exista fără ele.
Aerisirea solului,
descompunerea materiei organice, polenizarea plantelor,
acestea sunt micile lucruri care conduc lumea.
Și cu turiștii noștri taxonomiști le vom descoperi secretele.
Vă mulțumesc!
(Aplauze)
Mulțumesc!
(Aplauze)