Představme si sochaře tvořícího sochu,
jak se pilně ohání svým dlátem.
Michelangelo to dokázal krásně vyjádřit:
„Každý kus kamene má uvnitř sochu
a je úkolem sochaře, aby ji objevil.“
Co kdybychom ale postupovali naopak?
Ne od celistvého kusu kamene,
ale z hromady prachu,
miliony částic bychom poslepovali tak, aby vznikla socha.
Vím, že je to absurdní nápad.
Je to pravděpodobně nemožné.
Sochu z hromady prachu byste získali jedině tehdy,
kdyby se sestavila sama,
kdybychom dokázali přimět miliony částic k tomu, aby se spojily
a vytvořily sochu.
Jakkoliv se to zdá nepravděpodobné,
něčím velmi podobným se zabývám ve své laboratoři.
Nestavím z kamene,
používám nanomateriály.
Jsou to takové hrozně malilinkaté fascinující věcičky.
Jsou tak malé, že kdyby tenhle ovladač byl nanočásticí,
lidský vlas by měl rozměry celé téhle místnosti.
Nanomateriály jsou podstatou oboru nazývaného nanotechnologie,
určitě jste o něm všichni slyšeli,
a taky o tom, jak se díky němu všechno změní.
Doba mých postgraduálních studií
byla tím nejskvělejším obdobím pro práci v nanotechnologii.
Neustále docházelo k vědeckým průlomům.
Na konferencích vládlo vzrušení,
z grantových agentur se tam valila spousta peněz.
A to z tohoto důvodu:
když jsou věci opravdu maličké,
podléhají jiným pravidlům fyziky než normální předměty,
s nimiž na sebe vzájemně působíme.
Té fyzice říkáme kvantová mechanika.
Z ní vyplývá, že k přesnému nastavení jejich chování stačí,
když je nepatrně pozměníte,
například přidáním nebo odebráním pár atomů,
nebo zkroucením materiálu.
Je to jako dokonalá souprava nástrojů.
Bylo to povzbuzující; měli jste pocit, že dokážete cokoliv.
A taky jsme to dokázali,
mluvím o postgraduálních studentech celé své generace.
S nanomateriály jsme se snažili vytvořit bleskově rychlé počítače.
Sestavovali jsme kvantové body,
které by jednou dokázaly nemoc uvnitř vašeho těla najít a bojovat s ní.
Byly tu dokonce skupiny, které se snažily zbudovat výtah do vesmíru
s využitím uhlíkových nanotrubic.
Opravdu, můžete si to dohledat.
Mysleli jsme, že to ovlivní
všechny vědní i technické obory, od výpočetní techniky po lékařství.
A musím se přiznat,
že jsem to hltal,