U lipnju 1998. godine,
Tori Murden McClure napustila je Nags Head, Sjeverna Karolina i krenula za Francusku.
Ovo je njezin brod, Američki biser.
Dugačak 7 metara i samo 2 metra
u najširoj točki.
Paluba je bila veličine kreveta u kamionetu Ford F-150.
Tori i njeni prijatelji su ga sagradili svojim rukama,
a težio je oko 815 kg.
Plan je bio da prevesla sama
preko Atlantskog oceana --
bez motora, bez jedara --
nešto što nijedna žena niti ijedan Amerikanac nije dotad napravio.
Ovo bi bila njena ruta:
više od 5790 kilometara preko otvorenog sjevernog Atlantskog oceana.
Profesionalno, Tori je radila kao projektni administrator
za grad Louisville, Kentucky,
njen rodni grad,
no njena prava strast je bilo istraživanje.
Ovo nije bila njena prva velika ekspedicija.
Nekoliko godina prije, postala je prva žena koja je skijala do Sjevernog pola.
Bila je vješta veslačica na fakultetu,
čak se natjecala za mjesto u američkom Olimpijskom timu 1992. godine,
no, ovo je bilo drugačije.
(Video) (Glazba) Tori Murden McClure: Pozdrav. Nedjelja je, 5. srpnja.
Lokalno vrijeme 9 sati ujutro.
Kao vrijeme u Kentuckyju sad.
Dawn Landes: Tori je pravila ove snimke dok je veslala.
Ovo je njen 21. dan na moru.
Do ovog trenutka, prešla je preko 1600 km,
nije imala radio kontakta više od dva tjedna
prateći oluju koja je onemogućila cijeli komunikacijski sustav na daljinu
prije pet dana.
Većina dana je izgledala ovako.
Do tog trenutka, zamahnula je veslima preko 200 000 puta,
boreći se protiv strujanja vjetra.
Nekim danima bi prešla samo 5 metara.
Da.
I koliko god ti dani bili frustrirajući,
neki dani su bili poput ovih.
(Video) TMM: Želim vam pokazati svoje male prijatelje.
DL: Vidjela je ribe, delfine,
kitove, morske pse,
čak i morske kornjače.
Nakon dva tjedna bez ljudskog kontakta,
Tori je uspjela stupiti u kontakt sa lokalnim teretnim brodom
preko VHF radija.
(Video) TMM: Momci, imate li vi vremensku prognozu?
Čovjek: Približava se nizak tlak
ispred vas, no približava se,
a vi očito idete sjeveroistočno
a iza vas je visoki.
Također, dolazi i sa
istoka-sjeveroistoka.
TMM: Dobro.
DL: Prilično je sretna što razgovara sa drugim ljudskim bićem u ovom trenutku.
(Video) TMM: Vremenska prognoza kaže da se ništa dramatično
neće dogoditi uskoro.
DL: No, ono što joj vremenska prognoza nije rekla
je da upravo vesla ravno na put uraganu Danielle
tijekom najgore sezone uragana ikad zabilježene u Sjevernom Atlantiku.
(Video) TMM: Isčašila sam gležanj.
Veoma jak vjetar dolazi sa istoka.
Puše brzinom --
Puše!
Nakon 12 dana oluje
mogu veslati 4 sata
bez vijugavog vjetra.
Nisam baš sretna trenutno.
Koliko god bila sretna jutros,
sad sam nesretna, tako da...
DL: Nakon skoro tri mjeseca na moru,
prešla je preko 4800 km.
Prešla je dvije trećine cjelokupnog puta,
no u oluji, valovi su bili veličine sedmerokatne zgrade.
Čamac joj se uporno prevrtao.
Ponekad bi se potpuno prevrnula, od jednog kraja do drugog,
a veslanje je postalo nemogućim.
(Video) TMM: 6:30 ujutro.
Ja sam usred nečeg velikog, lošeg i gadnog.
Dva prevrtanja.
Zadnje prevrtanje, slomila sam svojim leđima rebro na stropu.
Dosad sam se šest puta prevrnula.
Posljednje je bilo potpuno prevrtanje.
Imam Argus signal ovdje.
Poslala bih poziv upomoć,
no, iskreno, sumnjam da bi mogli pronaći ovaj mali čamac.
Toliko je duboko pod vodom,
da se jedino kabina vidi.
Otprilike je 10 sati ujutro.
Izgubila sam broj koliko sam se puta prevrnula.
Čini se da se prevrćem svakih 15 minuta.
Mislim da sam slomila lijevu ruku.
Valovi
kidaju čamac na komadiće.
Stalno se molim
jer nisam sigurna da ću ovo preživjeti.
DL: Tori je poslala poziv u pomoć
i spasio ju je brod s kontejnerima u prolazu.
Pronašli su njen napušteni brod dva mjeseca poslije zalutalog blizu Francuske.
Pročitala sam o tome u novinama.
1998. godine bila sam student srednje škole u Louisvilleu, Kentucky.
Sada živim u gradu New York. Kompozitorica sam.
Zapamtila sam njezinu hrabrost, i sada adaptiram njenu priču
u mjuzikl imena "Veslaj."
Kad se Tori vratila kući,
osjećala se demoralizirano,
slomljeno.
Imala je teškoća s prijelazom
natrag u civilizaciju.
U ovoj sceni, sjedi kod kuće.
Telefon joj zvoni, prijatelji ju zovu,
ali ona ne zna kako razgovarati s njima.
Pjeva ovu pjesmu. Zove se "Drago srce."
(Gitara)
Sanjajući,
odvela sam svoje tijelo
na predivna mjesta
na kojima nikad nisam bila.
Vidjela sam Gibraltar,
i zvijezde Kentuckyja
užarene u svjetlosti mjesečine,
nasmijavajući me.
A kad sam se ovdje probudila,
nebo je bilo tako oblačno.
Išla sam na zabavu
gdje se ljudi koje poznam
jako trude znati mene
i pitaju gdje sam bila,
no, ne mogu im objasniti
što sam vidjela.
O, slušaj, drago srce.
Obrati pozornost,
kreni otpočetka.
O, slušaj, drago srce.
Možeš s karte pasti,
ali se nemoj raspasti.
Ooh ooh ooh,
ah ah ah ah ah.
Ah ah,
ah ah ah.
Dok sam bila tamo,
ocean me držao,
ljuljao i bacao,
laku kao dijete.
No, sada sam toliko teška,
ništa me ne tješi.
Moj um pluta kao drvo,
razuzdan i divlji.
O, slušaj, drago srce.
Obrati pozornost,
kreni otpočetka.
O, slušaj, drago srce.
Možeš s karte pasti,
no nemoj se raspasti.
Ooh.
Naposljetku, Tori je je počela vraćati svoj život.
Počela se družiti s prijateljima opet.
Upoznala je muškarca i zaljubila se prvi puta.
Dobila novi posao radeći za još jednog Louisvillskog starosjedioca.
Muhammad Ali.
Jednog dana, na ručku sa novim šefom,
Tori podijeli vijesti da su druge dvije žene
krenule veslima preko Atlantskog oceana,
da naprave nešto što je ona skoro poginula radeći.
Njegov odgovor je klasični Ali:
"Ne želiš provesti život
kao žena koja je skoro preveslala ocean."
Imao je pravo.
Tori je ponovo sagradila Američki biser,
i u prosincu 1999. godine,
je uspjela.
(Pljesak) (Gitara)
Hvala vam.
(Pljesak)