Limbajul este esențial în viața noastră, adesea perceput ca fiind un proces firesc.
Prin intermediul acestuia, ne putem comunica gândurile și sentimentele,
ne putem pierde în romane,
putem trimite SMS-uri
și saluta prieteni.
Este greu să ne imaginăm neputința de a traduce gândurile în cuvinte.
Dar dacă pânza delicată a rețelelor limbajului din creierul vostru
este perturbată de infarct, boală sau traumă,
v-ați putea găsi în situația de a vă pierde cuvintele.
Această tulburare, denumită afazie poate afecta toate aspectele comunicării.
Persoanele afectate de afazie rămân la fel de inteligente ca și înainte.
Acestea știu ce vor să spună,
însă nu reușesc mereu să exprime cuvintele.
Acestea pot folosi în mod involuntar substituiri numite parafazii,
înlocuind cuvinte înrudite, precum „câine" în loc de „pisică"
sau cuvinte care sună asemănător, precum „casă" în loc de „cal".
Uneori, cuvintele acestora chiar nu se pot distinge.
Există tipuri diferite de afazii, grupate în două categorii:
afazie fluentă sau receptivă
și afazie non-fluentă sau expresivă.
Persoanele cu afazie fluentă pot avea inflexiune vocală normală,
dar folosesc cuvinte fără sens.
Acestea înțeleg cu greu discursul altora
și adesea nu reușesc să-și identifice propriile greșeli de vorbire.
Persoanale cu afazie non-fluentă, pe de altă parte,
pot avea o capacitate bună de înțelegere,
dar fac pauze lungi între cuvinte și greșeli de gramatică.
Ocazional, cu toții avem senzația de „îmi stă pe limbă”
când nu ne vine în minte un cuvânt,
dar cei afectați de afazie reușesc cu greu să numească obiecte simple, de zi cu zi.
Până și cititul și scrisul pot fi un exercițiu greu și frustrant.
Cum are loc această pierdere de limbaj?
Creierul uman are două emisfere.
La majoritatea oamenilor, emisfera stângă guvernează limbajul.
Știm acest lucru deoarece în 1861
doctorul Paul Broca a studiat un pacient
care își pierduse abilitatea de a utiliza orice cuvânt, în afară de „tan".
Într-un studiu postmortem al creierului pacientului,
Broca a descoperit o leziune mare în emisfera stângă,
cunoscută astăzi drept aria lui Broca.
Oamenii de știință cred că aria lui Broca e responsabilă pentru numirea obiectelor
și coordonarea mușchilor implicați în vorbire.
În spatele ariei lui Broca se află aria lui Wernicke, aproape de cortexul auditiv.
Acolo creierul dă sens sunetelor vorbirii.
Lezarea ariei lui Wernicke afectează capacitatea de înțelegere a limbajului.
Afazia e cauzată de lezarea unei singure sau a ambelor arii specializate în limbaj.
Din fericire, în creier există alte arii
care sprijină aceste centre lingvistice
și care ajută comunicarea.
Chiar și părțile creierului responsabile de mișcare sunt legate de limbaj.
Studii cu fMRI arată că la auzul verbelor de acțiune, gen „aleargă” sau „dansează”,
părțile creierului reponsabile de mișcare se activează
ca și cum corpul chiar ar alerga sau dansa.
Și cealalată emisferă a noastră contribuie la limbaj,
sporind ritmul și intonația vorbirii.
Aceste arii non-verbale ajută uneori persoanele cu afazie
când comunicarea este dificilă.
Așadar, cât de frecventă este afazia?
Aproximativ 1 milion de oameni din S.U.A. sunt afectați,
cu un număr de noi cazuri anuale estimat la 80.000.
Circa o treime dintre supraviețuitorii unui infarct suferă de afazie,
devenind mai frecventă decât boala Parkinson
sau scleroza multiplă,
însă mult mai puțin cunoscută.
Există o formă rară de afazie numită afazie primară progresivă sau APP,
care nu este cauzată de infarct sau leziune cerebrală,
ci este o formă de demență
în care pierderea limbajului este primul simptom.
Scopul tratării APP este menținerea funcției limbajului cât mai mult posibil
înainte de instalarea simptomelor de demență.
Totuși, când afazia este dobândită în urma unui infarct sau traume cerebrale,
îmbunătățirea limbajului poate fi obținută prin terapie de vorbire.
Capacitatea de vindecare a creierului nostru, denumită plasticitate cerebrală,
permite zonelor adiacente leziunii cerebrale
să preia anumite funcții în timpul procesului de recuperare.
Oamenii de știință au făcut experimente utilizând noi forme de tehnologie
care se crede că ar putea stimula plasticitatea cerebrală în cazul afaziei.
Între timp, multe persoane cu afazie rămân izolate,
de teamă că alții nu-i vor înțelege sau nu le vor da suficient timp să vorbească.
Oferindu-le timpul și flexibilitatea de a comunica așa cum le stă în putință,
îi puteți ajuta să redeschidă poarta limbajului,
depășind limitările afaziei.