Valószínűleg minden homokszemre a Földön, 10,000 csillag jut a megfigyelhető világegyetemben.
Tudjuk, hogy több trillió bolygó is létezhet.
Szóval hol vannak az idegenek?
Ez, a Fermi-paradoxon.
Ha többet akarsz tudni róla, nézd meg az első részt.
Most megvizsgáljuk a Fermi-paradoxon néhány megoldását.
El leszünk pusztítva vagy dicsőséges jövő előtt állunk?
Az űrutazás nehéz. Noha lehetséges, hatalmas kihívás eljutni más csillagokhoz.
Egy csomó anyagot kell pályára állítani és összerakni.
Egy, talán több ezer éves utazást kell túlélnie egy olyan populációnak, ami elég nagy,
hogy elölről tudja kezdeni.
És talán a bolygó nem is annyira vendéglátó, mint amilyennek távolról tűnik.
Már az nagy kihívás, hogy olyan űrhajót építsünk, ami kibír egy ekkora utazást.
És a csillagközi inváziót talán lehetetlen lenne végrehajtani.
De vegyük figyelembe az időt, az univerzum nagyon idős.
A földi élet legalább 3,6 milliárd éve van.
Intelligens emberi élet 250,000 éve.
De csak egy fél évszázada van technológiánk, amellyel nagy távolságokat tudunk áthidalni.
Lehetett egy nagy idegen civilizáció, amely több ezer naprendszert uralt és több millió évig létezett.
és lehet, hogy elszalasztottuk.
Grandiózus romok lehetnek távoli világokban.
A földi fajok 99%-a kihalt.
Könnyű belátni, hogy ez lesz a sorsunk előbb vagy utóbb.
Az intelligens élet fejlődhet, elfoglalhat pár naprendszert és kihalhat újra meg újra.
De a galaktikus civilizációk lehet, hogy sosem találkoznak.
Talán ez egy egységesítő tapasztalat az élet számára az univerzumban,
nézni a csillagokat és csodálkozni azon, hogy: „Hol van mindenki?”
De nincs ok, ami miatt feltételezhetjük, hogy az idegen olyanok mint mi.
vagy, hogy az mi logikánk vonatkozik rájuk is
Talán csak a mi kommunikáció módszereink primitívek és elavultak.
Képzeld el, hogy egy házban ülsz egy Morse adóval, folyamatosan üzeneteket küldesz,
de senki sem válaszol,
elég magányos éreznéd magad, lehet, hogy még nem tudnak érzékelni az intelligens fajok minket.
és ez így is marad, amíg meg nem tanulunk megfelelően kommunikálni.
És ha még találkoznánk is idegenekkel, lehet, hogy túlságosan különböznénk,
és nem tudnák értelmesen kommunikálni.
Képzeld a legokosabb mókust, amit el tudsz,
nem számít mennyire próbálod, nem tudod neki elmagyarázni az társadalmunkat.
A mókus szemszögéből viszont egy fa mindaz a kifinomult intelligencia,
mint maga, amelynek szükséges túlélnie.
Az erdő kivágása számára őrültség, de mi nem azért vágjuk ki,
mivel utáljuk a mókusokat.
Csak az erőforrások kellenek.
A mókus kívánságai és a túlélése nem érint minket.
Egy harmadik típusú civilizáció a nyersanyagok miatt hasonlóan fenyegethet minket.
Talán csak elpárologtatják az óceánjainkat, hogy könnyebben tudják elérni amit akarnak.
Egy idegen talán ezt gondolhatja: „Huh, apró majmocskák, nagyon cuki beton szerkezeteket építenek, oh már halottak is. ”
mielőtt aktiválják a hiperűrsebességet.
De ha van is egy civilizáció, amely más fajokat akar kipusztítani,
sokkal valószínűbb, hogy a kultúra, és nem a gazdaság motiválja őket.
És sokkal hatékonyabb, ha automatizálják ezt a folyamatot a tökéletes fegyver megalkotásával,
önsokszorozó nano űrszondák építésével.
Molekuláris szinten hihetetlen gyorsan és halálosan működnek,
képesek bármit azonnal megtámadni és szétszedni.
Csak négy utasítást kell nekik adnod.
Egy, találjanak egy lakott bolygót.
Kettő, szedjenek szét mindent a részeire.
Három, a nyersanyagokból építsenek új űrszondákat.
Négy, ismételjék.
Egy ilyen világvége gép pár millió év alatt sterilizálná a galaxist,
de miért utaznál fényéveket a nyersanyagokért és hogy fajokat pusztíts ki?
A fénysebesség igazából nem is olyan gyors.
Fénysebességgel utazva 10,000 évig tartana átutazni a Tejútrendszeren,
és valószínűleg lassabban utaznál.
Lehetnek sokkal szórakoztatóbb dolgok is, mint civilizációkat ledönteni,
és birodalmakat építeni.
Egy érdekes koncepció a Matrioshka Agy.
Egy hatalmas szerkezet egy csillag körül,
egy számítógép, amelybe az összes faj feltöltheti a tudatát és egy szimulált világban élhet.
Tiszta eksztázisban élhetnek anélkül, hogy valaha is szomorúak lennének vagy unatkoznának,
egy tökéletes élet.
Egy vörös törpe köré építve, egy ilyen számítógép tíz trillió évig is működhet.
Ki akarna leigázni galaxisokat vagy kapcsolatba lépni idegen életformákkal, ha ez is egy lehetőség?
Ezeknek a megoldásoknak van egy problémájuk.
Nem tudjuk, hol vannak a technológia határai.
Közel lehetünk hozzá vagy még a közelében sem.
És a szuper technológia várhat ránk,
halhatatlanság, galaxisokon keresztüli utazás, isteni szint elérése.
Egy dolgot el kell fogadnunk, igazán nem tudunk semmit.
Ez emberek a létezésük 99%-át vadászó-gyűjtögetőként élték.
500 évvel ezelőtt azt gondoltuk, hogy mi vagyunk a galaxis központja.
200 évvel ezelőtt abbahagytuk az emberi munkát a nyersanyagok fő forrásaként használni.
30 évvel ezelőtt politikai nézeteltérés miatt apokaliptikus fegyverekkel fenyegettük egymást.
A galaktikus skálán még csak embriók vagyunk,
messziről jöttünk, de még nagy út áll előttünk.
A gondolkodásmód, hogy mi tényleg az univerzum középpontja vagyunk,
még mindig erősen él az emberekben.
könnyen tehetünk arrogáns feltételezéseket az életről.
Viszont csak egy módja van, hogy válasz kapjunk, nemde?
Halihó mindenki, végre van saját subredditünk.
Felméréseket, vitákat más videókról, GYIK-et és hasonló dolgokat találsz.
A videó elkészítését a ti támogatásaitok tették lehetővé a Patreonon.
Ha több videót szeretnél, és talán madaras avatart cserébe, csekkold le.