U vidljivom svemiru, postoji 10,000 zvijezda za svako zrno pijeska na Zemlji.
Znamo da postoje trilijuni planeta.
Ali gdje su svi vanzemanjci?
Ovo je Femi Paradoks
Ako zelite saznati vise o njemu, pogledajte prvi dio.
Ovdje cemo promotriti moguci razlog Fermi Paradoksa.
Hocemo li biti unisteni ili nas ocekuje svijetla buducnost?
Putovanje svemirom je tesko, jako je velik izazov putovati do drugih zvijezda.
Velike kolicine materijala se moraju donesti u orbitu i sloziti.
Putovanje tisuca godina treba prezivjeti dovoljno puno ljudi da krenu isponova.
A planet mozda i nije naseljiv kako se misli kada se promatra iz daleka.
Vec je bilo ekstremno tesko napraviti brod koji moze izdrzati tezinu putovanja.
Te meduzvjezdano putovanje mozda nije moguce izvesti
Takodjer uzmite u obzir vrijeme, Svemir je jako star.
Na Zemlji postoji zivot barem 3.6 biliona godina.
Inteligentan ljudski zivot postoji oko 250.000 godina.
Ali samo par stoljeca imamo tehnolo. kojom mozemo komunicirati na velikoj udaljenosti
Mozda su postojala velika vanzemaljska carstva koja su se protezala tisucama galaksijskih sustavai postojala milionima godina
te smo ih mozda samo promasili.
Mozda postoje ogromne rusevine koje trunu na obliznjim planetima.
99% svih vrsta na zemlji su izumrle.
Lako se moze raspravljati da ce ovo biti i nasa sudbina prije ili poslje.
Inteligentan zivot moze razviti, prosiriti na par planeta i izumrijeti opet i opet.
Ali galakticke civilizacije se mozda nikad nece sresti.
Mozda je ujedinjeno iskustvo svom zivotu u svemiru da gleda u nebo i pita se "Gdje su svi?"
Ali nema razloga pretpostaviti da su vanzemaljci slicni nama
ili da imamo istu logiku
Moguce je da su nasa sredstva komunikacije samo ekstremno primitivna i zastarjela.
Zamislite sjediti u kuci te pokusavate poslati poruku uz pomoc odasiljaca morseovog koda ali nitko vam ne odgovara
te se vi osjecate poprilicno usamljeno, mozda nas jos oni ne mogu detektirati
te nece ni moci dok ne naucimo komunicirati na njihov nacin.
A i da upoznamo vanzemaljce mozda cemo biti previse razliciti da uspostavimo komunikaciju s njima na bilo koji nacin.
Zamislite najpametniju vjevericu koju mozete,
ma koliko se god trudili, ne mozete joj objasniti kako funkcionira nase drustvo
Ipak, iz vjevericine perspektive,drvo je sve sto je njenoj sofisticiranoj inteligenciji potrebno da prezivi.
Tako da je za nju sijeca svih suma ludost, ali mi ne sijecemo sume zato sto mrzimo vjeverice.
Nego samo zelimo resurse
Vjevericine zelje i brige nas se ne ticu.
Superiornija vrsta kojoj trebaju resursi bi nas mogla tretirati jednako tako.
Mogu jednostavno isusiti nase oceane da im bude lakse uzeti sto im treba.
Jedan od njih mozda pomisli na sekundu"Ah, mali sicusni majmuncici... Izgradili su male slatke gradjevine, Ah koga briga, sad su mrtvi."
prije nego li se teleportiraju brzonom svjetlosti.
Ali ako tamo negdje postoji vrsta koja zeli eliminirati druge vrste,
daleko je prece da ce biti motivirani kulturom nego ekonomijom.
Ionako ce biti puno efikasnije automatizir at proces konstruiranjem savrsenog oruzja,
samo replicirajucu masu napravljenu od nano-strojeva.
Oni rade na molekularnoj bazi jako brzo i smrtonosno,
sa mogucnosti da napadnu i rastave sve u momentu.
Samo im je potrebno dati cetiri zapovjedi.
Prva: pronadjite planet na kojemu ima zivota.
Druga: rastavite cijeli planet na najosnovnije komponente.
Treca: iskoristite resurse da izgradite novu samoreplicirajucu masu.
Cetvrta: Ponovite.
Takva masina sudnjeg dana bi mogla pokori- ti cijelu galaksiju u par milijuna godina.
Ali zasto bi proputovali stotine svjetlosnih godina da pokupite resurse,i pocinite genocid.
Brzina svjetlosti nije zapravo toliko brza.
Da netko moze putovati brzinom svjetlosti, i dalje bi mu trebalo 100.000 godina da proputuje mljecnu stazu jedan puta
A vi bi ste vjerojatno putovali puno sporije.
Mozda postoje puno ugodnije stvari od unistavanja civilizacija, i stvaranja carstava.
Interesantan koncept je Matrioskin Mozak.
Mega struktura koja obavije zvijezdu,
racunalo tolike racunalne znage da cijela vrsta moze postaviti svoju svijest i postojati u stimuliranom svemiru.
Potencijalno, onda bi mogli iskusiti mnostvo emocija bez da nam je ikad dosadno, ili smo tuzni, perfektan zivot.
Da se izgradi oko patuljastih zvijezda, ovo racunalo bi se moglo napajati desetcima trilijuna godina.
Tko bi htio osvojiti galaksiju ili stupiti u kontakt s drugim vrstama da postoji takva opcija.
Sve ove solucije Fermi parakosa imaju jedan problem.
Ne znamo gdje su granice tehnologije.
Mozemo biti blizu granice, ili nimalo blizu.
Te nas super tehnologija ocekuje,
Daje nam besmrtnost, prevozi nas u druge galaksije,dize nas na razinu bogova.
Jedino se moramo suociti s time da zapravo ne znamo nista.
Ljudska vrsta je potrosila 90% postojanja kao nomadi.
prije 500 godina smo mislili da je Zemlja centar svemira.
prije 200 godina smo prestali koristiti robove kao izvor energije.
prije 30 godina smo imali uperena apokalipticna oruzja jedni u druge, zbog politickih razlika.
U galaktickoj vremenskoj skali, mi smo embriji,
dosli smo daleko, ali nas ocekuje jos puno vise.
Razmisljanje da smo centar svemira je jos uvijek previse jak kod nas ljudi
tako da nam je lako iznjeti arogantne pretpostavke o zivotu u svemiru.
Ali na kraju, postoji samo jedan nacin da otkrijemo, zar ne?
By Diablola. _