[Tutanj tračnica podzemne željeznice]
["New York Close Up"]
Postoji uzrečica:
"Najbolje ideje dolaze pod tušem",
"na putu, upravo kad se spremaš ići spavati",
Nisam prestala razmišljati o tome što će biti sljedeća slika.
Osjećam se nevjerojatno slobodno, kada imam umjetničku ideju.
Biti umjetnik gotovo je kao
potjera za tim osjećajem slobode.
[Avery Singer, Umjetnica]
Volim taj osjećaj.
Živim za to.
["Sljedeća Slika Avery Singer"]
Pretežno stvaram ove SketchUp modele
na kompjuteru, kao način izradbe skice za sliku.
Ove nekako loše arhitektonske modele
koji su polu-figurativni scenariji.
Samo dobijem osnovnu liniju i informaciju o detalju od toga
i projektiram to u većoj dimenziji,
skiciram to na platnu,
i tada realiziram sliku koristeći zračni kist.
Način na koji su slike stvorene
gotovo je sadržaj, znate?
Voljela bih to zadržati malo više nejasno
i istraživati stvari s tehnikom.
Zato što tehnika govori svoju vlastitu priču.
Možete uzeti tradicionalne alate i upotrijebiti ih
na način na koji su bili namijenjeni korištenju 500 godina.
I onda, unutar sljedećeg sata, znate
unijeti neki oblik nove tehnologije
koji nema nikakvu poveznicu sa gessom koji je, znate,
nešto što je bilo korišteno toliko dugo
i dolazi od recepta koji je izmišljen u Italiji
tko zna prije koliko vremena.
Jukstapozicija svih ovih predmeta proizvodi značenje.
Pokušavam nekako staviti predmete jedan pored drugoga koji...
možda nisu nikada bili viđeni ranije zajedno
kako bih proizvela nov odnos
ili samo proizvela novu vizualnu stvarnost.
Mislim da sam sa 11 ili 12 godina već bila zaljubljena u umjetnost.
I onda, sa 16 godina, bilo je to kao, nedvojbeno.
Mislila sam, "Znam da je ovo ono što moram učiniti."
"Moram ići na Cooper Union."
Odrastala sam ovdje u New Yorku.
I moji roditelji su također umjetnici.
Odrastala sam u potkrovlju od kojeg je polovica njihov umjetnički studio--
druga polovica je, na neki način, otvoren stan bez zidova.
Stoga odrastajući,
moja je soba u stvari bila krevet na kat iznad studija moje majke.
To je bio način na koji sam bila naučena živjeti.
Moji su roditelji koristili Golden boju
Stoga ja koristim samo Golden boju.
Ova tvrtka.
Znate.
Stoga sam ja druga generacija slikara Golden boje.
[SMIJEH]
Vic je: svaki dan mog djetinjstva,
moj otac bi samo stajao ispred mene
i nekako zastrašujuće
činio ovo, kao, mahao kažiprstom.
[SMIJEH]
I rekao, "Nikada nemoj postati umjetnica."
"Nemoj postati umjetnica."
"Udaj se za milijunaša."
[Novinar iza kamere] I kako je to ispalo?
[SMIJEH]
" Ne", u obje točke!
Ne znam zašto
ali ja jednostavno volim samoću.
I volim raditi sama,
i definirati svoje vlastito vrijeme,
i svoj vlastiti život, svoj vlastiti prostor.
Ne gledaš više na sat
i onda odjednom sunce zađe
i shvatiš da si slikao četrnaest sati
i imaš taj progres ispred sebe.
To je tvoj zadatak--
to je ono što toliko otežava umjetniku.
Zato što ne želim reproducirati slike drugih ljudi.
Želim stvoriti svoje vlastite.