Jeg hedder Taylor Wilson.
Jeg er 17 år,
og jeg er kernefysiker,
hvilket kan være en smule svært at tro, men det er jeg.
Og jeg vil argumentere for,
at kernefusion
vil være det punkt,
som den bro, T. Boone Pickens talte om,
vil tage os til.
Kernefusion er vores fremtids energi.
Og den anden pointe,
at forsvare, at børn virkelig kan ændre verden.
Så I spørger måske --
(Bifald)
I spørger mig måske,
hvordan ved du, hvordan vores fremtids energi er?
Jeg byggede en fusionsreaktor,
da jeg var 14.
Det er indersiden af min kernefusionsreaktor.
Jeg begyndte at bygge dette projekt,
da jeg var 12 eller 13.
Jeg besluttede at lave en stjerne.
De fleste af jer siger nok,
kernefusion findes slet ikke.
Jeg ser ingen atomkraftværker med fusionsenergi.
Det går ikke op endnu.
Det producerer ikke mere energi, end jeg tilfører,
men det gør nogle ret seje ting.
Jeg samlede dette i min garage,
og nu lever det i fysikafdelingen
på University of Nevada, Reno.
Og det slår deuterium sammen,
hvilket bare er hydrogen med en ekstra neutron.
Dette ligner reaktionen
af protonkæden, der foregår inden i Solen.
Og jeg slår det sammen så hårdt,
at hydrogenet sammensmelter,
og i processen har det nogle biprodukter,
og jeg udnytter de biprodukter.
Sidste år
vandt jeg Intel International Science and Engineering Fair.
Jeg udviklede en detektor, der erstatter de nuværende,
som Homeland Security har.
For hundreder af dollars
har jeg udviklet et system, der overgår følsomheden
af detektorer, der koster hundredtusindvis af dollars.
Jeg byggede denne i min garage.
(Bifald)
Og jeg har udviklet et system
til at producere medicinske isotoper.
I stedet for at behøve multi-million-dollars faciliteter
har jeg udviklet et apparat, der på lille skala
kan producere disse isotoper.
Det er min fusionsreaktor i baggrunden.
Det er mig ved kontrolpanelet
til min fusionsreaktor.
Forresten laver jeg urankoncentrat i min garage,
så mit atomprogram er lige så avanceret som iranernes.
Måske vil jeg ikke erkende det.
Dette er mig på CERN i Geneve, Schweiz,
som er verdens førende partikelfysiklaboratorium.
Og her er jeg med Præsident Obama,
visende min Homeland Security forskning.
(Bifald)
Så på omkring syv år
med atomforskning
startede jeg med en drøm
om at lave en "stjerne i en krukke," i min garage,
og jeg endte med at møde præsidenten
og udvikle ting, som jeg tror kan ændre verden,
og jeg tror andre børn også kan.
Så mange tak.
(Bifald)