Em dic Taylor Wilson.
Tinc 17 anys
i sóc físic nuclear,
cosa que pot resultar difícil de creure, però ho sóc.
I voldria argumentar
que la fusió nuclear
serà el punt on ens portarà
el pont del que parlava
T. Boone Pickens.
Per tant, la fusió nuclear és el futur de la energia.
I en segon lloc,
argumentar que els nens realment poden canviar el món.
Llavors podeu preguntar: Com...?
(Aplaudiments)
Em podeu preguntar,
bé, i tú com saps quin és el futur de la energia?
Doncs, vaig construir un reactor de fusió
quan tenia 14 anys.
Aquest és l'interior del meu reactor de fusió nuclear.
Vaig començar aquest projecte
quan tenia 12 o 13 anys.
Vaig decidir que volia crear una estrella.
La majoria de vosaltres probablement dirà:
"però si la fusió nuclear no existeix,
no he vist mai una central nuclear de fusió d'energia".
Bé, no arriba al punt d'equilibri
No produeix més energia que la que introdueixo,
però tot i això fa algunes coses molt guais.
El vaig montar al garatge de casa
i ara es troba al departament de física
de l'Universitat de Nevada, a Reno.
I col·lisiona àtoms de deuteri,
que tan sols és hidrògen amb un neutró extra.
És semblant a la reacció
de la cadena de protons dins del sol.
I faig que col·lisioni amb tanta força
que l'hidrògen es fusiona,
i al procès es generen uns subproductes
que jo utilitzo.
L'any passat
vaig guanyar el premi a la Fira Internacional Intel de Ciència i Enginyeria.
Vaig desenvolupar un detector
que reemplaça els del departament de Seguretat Nacional.
Per uns centenars de dòlars,
vaig desenvolupar un sistema que supera la sensibilitat
de detectors que costen centenars de milers de dòlars.
El vaig construir al meu garatge.
(Aplaudiments)
També he desenvolupat un sistema
per a produir isòtops mèdics.
En lloc de necessitar instal·lacions multimilionàries,
he desenvolupat un aparat que, a molt petita escala,
pot produir aquests isòtops.
Aquest que apareix al fons és el meu reactor de fusió.
Aquest sóc jo al panel de control
del meu reactor de fusió.
Ah, per cert, faig concentrat d'urani al meu garatge,
així que el meu programa nuclear és tan avançat com el dels iranians.
Potser és millor no comentar aquestes coses.
Aquest sóc jo al CERN, a Ginebra, Suïssa,
que és el laboratori de física de partícules més important del món.
I aquí sóc amb el president Obama,
ensenyant-li la meva investigació sobre Seguretat Nacional.
(Aplaudiments)
De manera que en 7 anys
d'investigació nuclear
vaig començar amb un somni
de fer una "estrella dins d'un pot", una estrella al meu garatge,
i vaig acabar coneixent al president
i desenvolupant coses que crec que poden canviar el món,
i crec que altres nens també poden.
Així doncs, moltes gràcies.
(Aplaudiments)