♪ [zene] ♪
- [Alex] Ebben a videóban az árplafon egy másik hatását
nézzük meg: a pazarló sorokat és más keresési költségeket.
Kezdjük is el.
Fontos megérteni, hogy az árkontroll
nem zárja ki a versengést.
A szűkös javakért való versengés mindenhol jelen van,
a társadalmi szervezet minden formájában.
Az árkontroll azt teszi, hogy megváltoztatja
a verseny formáját.
Tehát a piacon a vevők úgy versenyeznek, hogy felnyomják az árakat.
Az eladók az árak lecsökkentésével versenyeznek.
Ha árkontrollunk van, akkor az árak elmozdítása
többé nem lehetséges.
De a versengés megmarad - csak más formát ölt.
Itt a zenélő székek egy példája.
A keresett mennyiség meghaladja a kínált mennyiséget.
Hiány van.
De még mindig nagy versengés van,
küzdelem, hogy hozzájussanak azokhoz a javakhoz,
amelyekből hiány van.
Tehát nézzük meg közelebbről, milyen formákat
vesz fel a verseny, ha árkontroll
és hiány van.
Tegyük fel, hogy árkontroll van a benzinre és az olajra,
illegálissá téve, hogy az árak felemelésével
versenyezzenek az áruért.
Mindazonáltal van más útja is a versengésnek.
Néhány vásárló például megpróbálja megvesztegetni
a kutak tulajdonosait.
Ez nem feltétlenül az első dolog, ami történne
az Egyesült Államokban, de más helyeken és országokban
ez rendkívül gyakori.
Ha van egy unokatestvérünk, aki
a hiányterméket előállító gyárban dolgozik,
az rendkívül fontos.
Kihasználni a politikai kapcsolatokat, a politikai elit tagjának lenni
rendkívül fontos a javak megszerzéséhez.,
amelyekből hiány van.
Még az Egyesült Államokban is, jusson eszükbe, hogy a cégeknek
szintén olajra és benzinre van szükségük a működés érdekében.
Amikor az 1970-es években olajhiány volt,
a cégek fellebbeztek az Energiaügyi Minisztériumnál,
lobbiztak a kongresszusi képviselőjüknél és a szenátoruknál,
hogy a cégük számára olajat utaljanak ki.
A fogyasztók esetén az áru megszerzésének egy másik útja,
ha hajlandóak sorban várakozni.
A sorban állással töltött idő ugyanúgy költség.
Kérdezzük meg: "Milyen hosszúra fog nőni a sor?"
Használhatjuk a modellünket, hogy megértsük a hajlandóságot
a sorbanállásra, és hogy milyen hosszúra nőhet a sor.
Vessünk rá egy pillantást.
Tehát itt a kereslet és kínálat diagramunk
a hiányról.
Emlékezzünk rá, hogy a kontrollált ár
esetén a keresett mennyiséget a keresleti görbéről (Qd) olvastuk le,
és a kontrollált ár esetén a kínált mennyiséget
a kínálati görbéről (Qs) olvastuk le.
Tehát a Qs a kínált benzin aktuális mennyisége
$1-os kontrollált ár esetén.
Itt a kulcskérdés: mennyit hajlandóak a vevők
kifizetni egy gallon benzinért, ha Qs
a kínált mennyiség?
Mennyit hajlandóak a vevők fizetni?
Mi a legtöbb, amit hajlandóak fizetni
egy gallon benzinért?
Emlékezzünk rá, hogy le tudjuk olvasni a keresleti görbéről -
ezt mondja nekünk a keresleti görbe.
Tehát a kontrollált ár esetén, amikor a kínált mennyiség Qs,
a vevők hajlandóak $3-t fizetni egy gallon benzinért.
Pénzben viszont ők csak $1-t fizethetnek.
Tehát ha a vásárló megkapna egy gallon benzint
az $1-os kontrollált áron, az neki tulajdonképpen $3-t ér.
Ez megmagyarázza, miért hajlandóak az emberek hosszú ideig
sorban állni, hogy benzint kapjanak,
mert a hiány csökkentette a kínált mennyiséget.
Ez megemelte a hajlandóságot, hogy fizessenek a benzinért,
de nem emelte a benzin árát.
Ezért az emberek hajlandóak sorban állni.
És a sor tulajdonképpen addig fog nőni, ameddig határesetben
az idő ára és a pénzbeli ár egyenlők nem lesznek azzal,
amit hajlandók kifizetni.
Tehát a sor addig nő, ameddig a pénzbeli ár,
ami $1/ gallon, plusz az idő ára,
a sorban állásra pazarolt időé megnő
$2/gallonra, így a teljes ár
egyenlő a fizetési hajlandósággal.
Miért van ez?
Képzeljük el, hogy nem ez a helyzet.
Képzelje el, hogy hozzájuthat egy gallon benzinhez,
ami $3-t ér önnek.
És önnek csak $1-t kell fizetnie meg 50 centet várakozási időben.
Az egy remek üzlet lenne.
Tehát az emberek hajlandók lesznek olyan sokáig sorban állni,
míg a teljes ár, a pénzbeli ár
plusz az idő ára kevesebb, mint a fizetési hajlandóság.
Ez azt jelenti, hogy a sor addig fog nőni,
míg a teljes ár egyenlő nem lesz a fizetési hajlandósággal.
Tehát ha most vesszük az idő árát, ami a fizetési hajlandóság
és a kontrollált ár közti különbség,
idő szorozva mennyiség - megadja, mennyi az összértéke
az elpazarolt időnek.
Tehát az árkontroll egy másik hatása:
hosszú sorokat eredményez a javak megszerzéséért folyó
versengés érdekében, ahelyett, hogy felvinné az árat,
megemeli a sorbanállási hajlandóságot.
És azok a sorok pazarlók, rengeteg elpazarolt időt eredményeznek.
Nézzünk meg egy számszerű példát.
Oké, itt egy egyszerű számszerű példa,
hogy megértsük.
Tegyük fel, hogy a vásárlók $10/órára értékelik az idejüket
és egy átlagos üzemanyagtankba 20 gallon fér.
Képzeljük el, hogy egy vásárló korán ér
a benzinkútra, és vár egy órát.
A benzin teljes költsége ekkor $20,
$1/gallon szorozva 20 gallon a pénzbeli költség,
plusz $10 időköltség.
Egy órányit várt, és az idejét
$10/órára értékeli.
Tehát a benzin teljes költsége $30 lesz.
Igénybe vett $30 értékű időt és pénzt, hogy 20 gallonnyit szerezzenek.
Tehát az adódó költség per gallon az $1.50/gallon.
Azonban, emlékezz, hogy az adott kínált mennyiség,
az adott hiány a benzin értékét
$3/gallonra emelte.
Tehát ennek a vásárlónak sikerült megszereznie valamit,
ami $3/gallonnyit ér, csak $1.50-ért gallononként.
Ez egy remek üzlet, tehát más vásárlók feljebb nyomják az árat
úgy, hogy egyre korábban és korábban érkeznek.
Ez fentebb nyomja az idő költségét.
A pénzbeli költség fix az árkontroll miatt,
de az idő költsége még mindig tud növekedni.
Valóban, a sor addig fog nőni, ameddig a teljes költsége,
amelyért megkapják a 20 gallon benzint, nem lesz $60 vagy $3/gallon.
Más szavakkal, a vásárlók a végén elköltenek $20-nyit
pénzben plusz $40-nyit időben,
vagy 4 órányi várakozást.
Tehát, képesek vagyunk hozzávetőlegesen kiszámolni, hogy milyen hosszúvá is
válhat a sor.
Négy óra értékű időt kapunk.
Tehát ez ismét azt mutatja, hogy a versengés
nem szűnik meg az árkontroll hatására.
Ehelyett a versengés más formákat ölt,
és ezek közül az egyik- a helyett, hogy feljebb vinné
a pénzbeni árat, az idő-árat emeli,
és hosszú, pazarló sorokat eredményez.
Tehát, amit most láttunk, az, hogy szabad piacon
a vásárlók úgy versenyeznek, hogy megszerezzék az árut, hogy pénzben licitálják fel az árakat.
Amikor árkontroll van, egy módja van, hogy a vevők versenyezzenek
az áruét, ha feljebb nyomják az időárakat,
azzal, hogy hajlandók sorban állni.
Tehát mi a jobb formája a versengésnek?
Licitálni, pénzben vagy időbeli fizetni?
Tesz ez valami különbséget?
Végül is, néhány embernek több pénze van,
néhány embernek pedig több ideje, vagy csak preferencia kérdése?
Nem. Sokkal jobb, ha van egy gazdasági rendszerünk,
ahol a versengés formája pénzbeli licitálás
időbeli helyett.
Miért? Idővel fizetni sokkal veszteségesebb.
Amikor pénzben licitálsz, a pénz
a kúttulajdonosnak megy.
A pénz nem tűnik el.
Az a vásárlóerő átkerül a vásárlótól
a termelőhöz.
Másfelől, amikor a vásárlók időben licitálnak,
amikor sorban várakoznak, az a sorban várakozás elvész.
Nem fog átkerülni a termelőhöz.
Amikor sorban állsz négy órát,
hogy megkapd a benzint, a benzin eladója
nem kapja meg azt a négy órát, hogy hozzáadja az élettartamához.
Tehát a sorban várakozás teljes veszteség.
Amikor pénzzel fizetsz, a vásárlóerő átkerül
a kúttulajdonoshoz.
Amikor idővel fizetsz, annak az időnek az értéke
szimplán elvész.
Senkinek nem származik haszna belőle.
Rendben, gyorsan emlékezzünk arra, hol tartunk.
Az árplafonnak öt fontos hatása van.
Már megvizsgáltuk a hiányt és a termék mennyiségének csökkenését.
Éppen most fejeztük be a pazarló sorokat és egyéb keresési költségeket.
Legközelebb a kereskedelemből származó nyereségek csökkenését,
és az erőforrások helytelen eloszlását fogjuk vizsgálni.
- [Narrátor] Ha szeretnéd tesztelni magad,
kattints a kvízkérésekre.
Vagy, ha kész vagy a folytatásra, csak kattints a következő videóra.
♪ [zene] ♪