♪ [zene] ♪
- [Alex] Ebben a videóban az árplafon egy másik hatását
nézzük meg: a pazarló sorokat és más keresési költségeket.
Kezdjük is el.
Fontos megérteni, hogy az árkontroll
nem zárja ki a versengést.
A szűkös javakért való versengés mindenhol jelen van,
a társadalmi szervezet minden formájában.
Az árkontroll azt teszi, hogy megváltoztatja
a verseny formáját.
Tehát a piacon a vevők úgy versenyeznek, hogy felnyomják az árakat.
Az eladók az árak lecsökkentésével versenyeznek.
Ha árkontrollunk van, akkor az árak elmozdítása
többé nem lehetséges.
De a versengés megmarad - csak más formát ölt.
Itt a zenélő székek egy példája.
A keresett mennyiség meghaladja a kínált mennyiséget.
Hiány van.
De még mindig nagy versengés van,
küzdelem, hogy hozzájussanak azokhoz a javakhoz,
amelyekből hiány van.
Tehát nézzük meg közelebbről, milyen formákat
vesz fel a verseny, ha árkontroll
és hiány van.
Tegyük fel, hogy árkontroll van a benzinre és az olajra,
illegálissá téve, hogy az árak felemelésével
versenyezzenek az áruért.
Mindazonáltal van más útja is a versengésnek.
Néhány vásárló például megpróbálja megvesztegetni
a kutak tulajdonosait.
Ez nem feltétlenül az első dolog, ami történne
az Egyesült Államokban, de más helyeken és országokban
ez rendkívül gyakori.
Ha van egy unokatestvérünk, aki
a hiányterméket előállító gyárban dolgozik,
az rendkívül fontos.
Kihasználni a politikai kapcsolatokat, a politikai elit tagjának lenni
rendkívül fontos a javak megszerzéséhez.,
amelyekből hiány van.
Még az Egyesült Államokban is, jusson eszükbe, hogy a cégeknek
szintén olajra és benzinre van szükségük a működés érdekében.
Amikor az 1970-es években olajhiány volt,
a cégek fellebbeztek az Energiaügyi Minisztériumnál,
lobbiztak a kongresszusi képviselőjüknél és a szenátoruknál,
hogy a cégük számára olajat utaljanak ki.
A fogyasztók esetén az áru megszerzésének egy másik útja,
ha hajlandóak sorban várakozni.
A sorban állással töltött idő ugyanúgy költség.
Kérdezzük meg: "Milyen hosszúra fog nőni a sor?"
Használhatjuk a modellünket, hogy megértsük a hajlandóságot
a sorbanállásra, és hogy milyen hosszúra nőhet a sor.
Vessünk rá egy pillantást.
Tehát itt a kereslet és kínálat diagramunk
a hiányról.
Emlékezzünk rá, hogy a kontrollált ár
esetén a keresett mennyiséget a keresleti görbéről (Qd) olvastuk le,
és a kontrollált ár esetén a kínált mennyiséget
a kínálati görbéről (Qs) olvastuk le.
Tehát a Qs a kínált benzin aktuális mennyisége
$1-os kontrollált ár esetén.
Itt a kulcskérdés: mennyit hajlandóak a vevők
kifizetni egy gallon benzinért, ha Qs
a kínált mennyiség?
Mennyit hajlandóak a vevők fizetni?
Mi a legtöbb, amit hajlandóak fizetni
egy gallon benzinért?
Emlékezzünk rá, hogy le tudjuk olvasni a keresleti görbéről -
ezt mondja nekünk a keresleti görbe.
Tehát a kontrollált ár esetén, amikor a kínált mennyiség Qs,
a vevők hajlandóak $3-t fizetni egy gallon benzinért.
Pénzben viszont ők csak $1-t fizethetnek.
Tehát ha a vásárló megkapna egy gallon benzint
az $1-os kontrollált áron, az neki tulajdonképpen $3-t ér.
Ez megmagyarázza, miért hajlandóak az emberek hosszú ideig
sorban állni, hogy benzint kapjanak,
mert a hiány csökkentette a kínált mennyiséget.
Ez megemelte a hajlandóságot, hogy fizessenek a benzinért,
de nem emelte a benzin árát.
Ezért az emberek hajlandóak sorban állni.
És a sor tulajdonképpen addig fog nőni, ameddig határesetben
az idő ára és a pénzbeli ár egyenlők nem lesznek azzal,
amit hajlandók kifizetni.
Tehát a sor addig nő, ameddig a pénzbeli ár,
ami $1/ gallon, plusz az idő ára,
a sorban állásra pazarolt időé megnő
$2/gallonra, így a teljes ár
egyenlő a fizetési hajlandósággal.
Miért van ez?
Képzeljük el, hogy nem ez a helyzet.
Képzelje el, hogy hozzájuthat egy gallon benzinhez,
ami $3-t ér önnek.
És önnek csak $1-t kell fizetnie meg 50 centet várakozási időben.
Az egy remek üzlet lenne.
Tehát az emberek hajlandók lesznek olyan sokáig sorban állni,
míg a teljes ár, a pénzbeli ár
plusz az idő ára kevesebb, mint a fizetési hajlandóság.
Ez azt jelenti, hogy a sor addig fog nőni,
míg a teljes ár egyenlő nem lesz a fizetési hajlandósággal.
Tehát ha most vesszük az idő árát, ami a fizetési hajlandóság
és a kontrollált ár közti különbség,
idő szorozva mennyiség - megadja, mennyi az összértéke
az elpazarolt időnek.
Tehát az árkontroll egy másik hatása:
hosszú sorokat eredményez a javak megszerzéséért folyó
versengés érdekében, ahelyett, hogy felvinné az árat,
megemeli a sorbanállási hajlandóságot.
És azok a sorok pazarlók, rengeteg elpazarolt időt eredményeznek.
Nézzünk meg egy számszerű példát.
Oké, itt egy egyszerű számszerű példa,
hogy megértsük.
Tegyük fel, hogy a vásárlók $10/órára értékelik az idejüket
és egy átlagos üzemanyagtankba 20 gallon fér.
Képzeljük el, hogy egy vásárló korán ér
a benzinkútra, és vár egy órát.
A benzin teljes költsége ekkor $20,
$1/gallon szorozva 20 gallon a pénzbeli költség,
plusz $10 időköltség.
Egy órányit várt, és az idejét
$10/órára értékeli.
Tehát a benzin teljes költsége $30 lesz.
Igénybe vett $30 értékű időt és pénzt, hogy 20 gallonnyit szerezzen.
Tehát a vélelmezett költség gallononként $1.50.
Emlékezzünk azonban, hogy az adott kínált mennyiség
és a hiány miatt a benzin értéke
$3/gallon.
Tehát ennek a vásárlónak sikerült megszereznie valamit,
ami $3/gallont ér, gallononként csupán $1.50-ért.
Ez egy remek üzlet, tehát más vásárlók feljebb fogják nyomni az árat
úgy, hogy egyre korábban és korábban érkeznek.
Ez feljebb fogja nyomni az idő költségét.
A pénzbeli költség fix az árkontroll miatt,
de az idő költsége még mindig tud nőni.
Valóban a sor addig fog hosszabbodni, ameddig a 20 gallon benzin
megszerzésének teljes költsége egyenlő nem lesz $60-ral, azaz $3/gallonnal.
Más szóval a vásárlók a végén elköltenek $20-t
pénzben, plusz $40-nyit időben,
azaz 4 órányi várakozást.
Tehát ki tudjuk számolni, körülbelül milyen hosszúvá
válik a sor.
Négy óra értékű időt kapunk.
Tehát ez ismét azt mutatja, hogy a versengés
nem szűnik meg az árkontroll hatására.
Ehelyett a versengés más formákat ölt,
és ezek közül az egyik ahelyett, hogy feljebb vinné
a pénzbeni árat, az idő árát emeli,
és hosszú, pazarló sorokat eredményez.
Tehát azt láttuk most, hogy szabad piacon
a vásárlók a pénzbeni árakat fellicitálva versenyeznek a javak megszerzéséért.
Árkontroll esetén pedig a vevők versengésének egyik módja,
hogy az idő árát licitálják fel a javak megszerzéséért
azzal, hogy hajlandók sorban állni.
Tehát mi a versengés jobb formája?
Pénzben licitálni vagy fizetni, avagy időben fizetni?
Számít ez valamit?
Végül is, néhány embernek több pénze van,
néhány embernek pedig több ideje, csak preferencia kérdése?
Nem. Sokkal jobb, ha olyan a gazdasági rendszerünk,
ahol a versengés formája pénzbeli licitálás
nem pedig időbeli.
Miért? Idővel fizetni sokkal pazarlóbb.
Amikor pénzben licitálunk, a pénz
a kút tulajdonosához kerül.
A pénz nem tűnik el.
Az a vásárlóerő átkerül a vásárlótól
a termelőhöz.
Másrészt amikor a vásárlók időben licitálnak,
amikor sorban állnak, az a sorbanállás elvész.
Nem fog átkerülni a termelőhöz.
Amikor sorban állunk négy órát,
hogy benzint szerezzünk, a benzin eladója
nem tudja hozzáadni azt a négy órát az élettartamához.
Tehát a sorbanállás teljes veszteség.
Ha pénzzel fizetünk, akkor a vásárlóerő átkerül
a kút tulajdonosához.
Ha idővel fizetünk, akkor annak az időnek az értéke
szimplán elvész.
Senkinek nem származik haszna belőle.
Oké, gyors emlékeztető, hol is tartunk.
Az árplafonnak öt fontos hatása van.
Megvizsgáltuk a hiányt és a termék mennyiségének csökkenését.
Éppen most fejeztük be a pazarló sorokat és egyéb keresési költségeket.
Következik a kereskedelemből származó nyereség elmaradása
és az erőforrások helytelen elosztása.
- [Narrátor] Ha szeretné magát tesztelni,
kattintson a kérdésekre.
Ha pedig készen áll a folytatásra, kattintson a következő videóra.
♪ [zene] ♪