Bună ziua, tuturor.
Mă bucur să fiu aici. Vă mulțumesc frumos.
Am să vă vorbesc despre cum biologia cuantică poate salva lumea
și amenințările asupra lumii - în viitorul apropiat,
fără să mă îngrijoreze Punctul Omega, ca pe Frank,
dar în următorii 100-1000 de ani -
aglomerația, ura, războaiele, terorismul - toate provocate de suprapopulare -
boala, lipsa hranei și a energiei, poluarea și încălzirea,
lipsa scopului și a sensului -
un fel de criză existențială: cine suntem și de ce suntem aici?
Lumea, aflată sub amenințare, pare să fie împărțită în două tărâmuri
care sunt explicate de două seturi de legi fizice.
Cea cuantică - care e un pic deconectată, oh nu, nu e -
care e imaterială, posibilități coexistente,
nelocală, unificată, conectată,
are un adevăr absolut - chiar dacă, încă nu știm care e acesta -
niveluri ale realității mai adânci,
și în multe cazuri: spirituale.
Lumea clasică,
universul mingii de biliard, în care trăim acum -
pare, în totalitate, dar nu e așa -
e material, newtonian, cert, macroscopic, local, previzibil,
deconectat, postmodern, și de fapt, cumva, plictisitor.
(Râsete)
De fapt, ce e viața?
Dacă abordezi viața din perspectiva fizicii clasice,
vezi că biologia e un set de funcții auto-guvernante.
Viața nu are secrete.
Activitățile creierului sunt egale cu cele ale computerelor.
Conștiința e o iluzie epifenomenală, fără vreo putere cauzală.
Aceasta e limita în neuroștiința și în filozofia standard.
Thomas Huxley a spus acum ceva vreme:
„Suntem doar automate conștiente, bieți spectatori”, ca și Pac-Man.
Este ceea ce primim
din abordarea fizicii clasice asupra creierului.
Aplicând fizica cuantică în biologie,
prima dată de Erwin Schrödinger, care a venit cu ecuația lui Schrödinger,
pisica lui Schrödinger, cartea lui Schrödinger „Ce e viața?” -
unde a sugerat că efectele cuantice joacă un rol vital în sistemele vii -
și proteina lui Schrödinger, dovedită în 2007,
ce arată că proteina poate fi în suprapoziții cuantice
în două sau mai multe stări, în același timp.
A sugerat, și mulți dintre noi am sugerat ulterior,
că atributele cuantice, complicația nonlocală,
suprapoziționalitatea, unitatea,
coerența cuantică, informația cuantică, un fel de vitalitate cuantică,
ar putea juca un rol important în funcțiile biologice,
cum ar fi diviziunea celulară, în mitoză,
cum centriolii ghidează diviziunile cromozomilor,
care, dacă nu e perfectă, duce la cancer.
Tămăduirea - ar putea avea o componentă nonlocală.
De asemenea, conștiința.
Cum a spus și Walters,
eu și Roger Penrose am dezvoltat o teorie a conștiinței, numită Orch OR -
nu am timp să vă detaliez acum.
Practic, propune calculul cuantic
al microtubulaturilor neuronilor dinăuntrul neuronilor.
Deci, nu doar comunicarea dintre doi neuroni,
privim la un nivel mai profund, înăuntrul neuronilor,
prin mecanica cuantică, dând o perspectivă globală asupra conștiinței,
rezultatul fiind cauzalitatea în timp real
și voința liberă.
Evităm problema epifenomenului;
îi oferă conștiinței control în timp real
și o conexiune potențială cu geometria spațialo-temporală concretă,
geometria cuantică spațialo-temporală, prin reducția obiectivă a lui Roger.
Lucru consacrat în tradițiile spirituale estice.
Lui Roger nu-i place să vorbească despre ele,
dar mi-am luat libertatea să observ implicațiile a ceea ce a spus el
și a ceea ce am spus noi despre conștiință,
pentru filozofiile estice și alte tradiții spirituale.
Dar scepticii au spus: „Sistemele vii sunt prea calde, umede și gălăgioase.
Coerența cuantică e distrusă de incoerență.”
Incoerență.
Dar în ultimii cinci ani,
multiple dovezi, pornind cu fotosinteza,
au arătat cum coerența cuantică apare frecvent în sistemele biologice calde.
Plantele, hrana pe care o mâncăm, toate depind de coerența cuantică.
Plantele absorb fotoni, transformându-i în energie chimică,
folosind coerența cuantică.
Apoi, recent, onoratul Bandyopadhyay
la Institutul Național al Științelor Materiale din Japonia
a demonstrat că există coerență megaherțică,
conductanță cuantică și qubiți topologici
în microtubulaturi la temperatura camerei.
O muncă fascinantă.
Teze despre biologia cuantică, sesiuni, apar ca ciupercile după ploaie.
Sesiuni la Societatea Americană de Fizică,
recent la Google - Sesiunea Google Despre Biologia Cuantică și nu numai.
Cum va salva lumea acest lucru?
Hadeți să ne întoarcem la amenințările asupra lumii și să le luăm pe primele:
aglomerarea, ura, războaiele și terorismul.
E prea complicat. Le păstrăm pentru final.
Ne vom întoarce la ele.
Bine, boala, Jeff a vorbit un pic despre ea.
Dar viața este un sistem cuantic,
ne putem întreba: „Cum este optimizată coerența cuantică într-o stare sănătoasă?”
Trebuie să schimbăm unghiul viziunii.
Putem considera boala ca pe o incoerență,
boala, ca un proces, care tinde să distrugă coerența cuantică,
care e forma optimă de funcționare a sistemelor vii.
Apoi, un cod molecular în timp real pentru memorie, cogniție și conștiință
poate fi utilizat în terapie.
În microtubulaturile menționate anterior, este un cod informațional,
ce le zice proteinelor motorii unde să ducă proteinele,
precursorii sinapselor, proteinele-cărămidă.
Și când acest proces merge prost, avem boala Alzheimer.
O moleculă numită CaMKII pare să ia informația sinaptică
și să o depoziteze în microtubulaturi, într-un cod de memorie.
Cred că va fi echivalentul codificării, în timp real, al codului ADN
care a fost descoperit de Watson și Crick.
Când îl vom putea folosi, vom fi capabili să tratăm bolile,
conectând în timp real codul molecular,
înăuntrul celulelor.
Bine, următoarea întrebare: cum poate biologia cuantică să salveze lumea,
să rezolve lipsa hranei și a energiei?
Eficiența crescută a conductanței cuantice transformă lumina soarelui
în energie chimică, folosită în fotosinteză, lucru dovedit,
ar trebui să producă substanțe
cum ar fi grafene și fulerene
pentru a revoluționa agricultura moleculară și energia solară.
Mohan Sarovar, UC Berkeley, lucrează în această direcție,
e unul dintre oamenii care lucrează cu fotosinteza.
Bine, poluarea și încălzirea.
Același răspuns:
eficiența crescută a energiei solare cu conductanță cuantică
ne poate ajuta foarte mult cu poluarea și încălzirea.
Bine, ce facem cu lipsa scopului și a sensului?
Cine suntem și de ce suntem aici?
Ei bine, admițând corectitudinea conștiinței cuantice,
de exemplu, dacă ideea lui Penrose, e corectă,
suntem literalmente, valuri, în structura fină a geometriei spațiu-timp
care poate rezona -
niveluri de conștiință pot rezona de la scara lui Planck,
nivelul de bază al Universului, multiple niveluri ierarhice asupra creierului.
Este aidoma filozofiei estice
și mai arată că viața de apoi, reîncarnarea, decorporalizările
de care am auzit, sunt plauzibile.
Sufletul cuantic.
Științific ar putea fi fezabil.
Aici este o poză a unei decorporalizări.
Lucrez în domeniul medical, în anestezie, mereu auzim istorisiri de acest fel.
Examinări statistice ale oamenilor care au avut atacuri de cord
arată că e un efect real,
și experiențele din preajma morții
trebuie să fie studiate.
Bine, hai să abordăm partea dificilă: suprapopularea, ura, războiul, terorismul.
Aș sugera că acestea sunt impulsuri interne pentru sentimente conștiente:
plăcerea sexuală, frica, furia, mântuirea.
E un pic simplificat,
dar ce-ar fi dacă am optimiza coerența conștiinței cuantice din creier?
De exemplu, prin ultrasunete, la frecvențe rezonante
pentru microtubulaturile creierului.
Ce-ar fi dacă în loc de nevoia de agresivitate sau de atitudini sexuale,
cineva ar avea parte de plăcere fără să intre în bucluc?
De exemplu, un recent...
(Râsete) (Aplauze)
Vă mulțumesc.
O nouă abordare e prin folosirea ultrasunetelor transcraniene
care fac microtubulaturile să vibreze pe frecvențe rezonante.
Jamie Tyler, Universitatea de Stat Arizona, a primit o bursă de la armată
pentru a studia interfețele ultrasonice ale computerelor pentru creier, în armată,
cu promisiunea unor multiple aplicații în medicină și psihiatrie.
La Universitatea din Arizona, le aplicăm
pentru a trata durerea cronică și memoria, dar și alte probleme.
Menționez că multe din aceste situații -
din preajma morții și decorporalizările, efectul de întoarcere în timp,
ce pot salva conștiința de epifenomenalism,
și terapiile transcraniene:
transcranian magnetic, transcranian electric
și terapiile transcraniene cu ultrasunete -
vor fi dezbătute în mai, la conferința din Stockholm,
Către o Știință a Conștiinței.
Roger Penrose și Deepak Chopra în același loc.
O altă posibilitate pentru această ultimă problemă:
Ce-ar fi dacă am putea încărca
sau teleporta cuantic conștiința într-un mediu artificial,
compus din grafene, fulerene sau matrice de microtubulaturi?
Cu posibilități aproape infinite,
pentru stări de conștiință iluminate, îmbunătățite și pentru plăcere.
Acesta ar putea fi - și ar trebui să fie ca să funcționeze -
mai bun decât sexul.
Acum, este oare posibil?
Ei bine, aceasta ne duce la o idee a lui Decartes,
care a zis: „Probabil, din câte știm, suntem doar un creier într-o cuvă,
hrăniți cu informații de un geniu rău.”
De exemplu, acest creier, ce crede că el sau ea se plimbă afară ziua.
Poate că în viitor vom avea un fel de dispuneri de grafene
cu un fel de experiență conștientă -
poate ceva de genul acesta, poate veniți voi cu o idee;
e doar o sugestie -
unde, probabil, când trupurile noastre vor ceda,
putem să ne încărcăm sau să ne descărcăm conștiința
într-un alt mediu și să existăm independent,
sau să o facem doar de distracție.
Pentru a concluziona,
cred că biologia cuantică este, literalmente, secretul vieții,
și înțelegerea ei poate salva lumea.
Vă mulțumesc.
(Aplauze)