Üdvözlök mindenkit!
Nagyszerű dolog itt lenni, köszönöm a lehetőséget!
Arról fogok beszélni, hogy mentheti meg a kvantumbiológia a világot,
és a világot fenyegető veszélyekről a közeljövőben.
Ne Frank [J.Tipler] omegapontja miatt aggódjunk –,
hanem foglalkozzunk a következő 100–1000 évvel:
A túlnépesedésből fakadó népsűrűség, gyűlölet, háborúk, terrorizmus kérdésével.
Betegséggel, élelem- és energiahiánnyal, szennyezéssel és felmelegedéssel,
a cél és értelem hiányával,
létkrízissel: kik vagyunk, és miért vagyunk itt?
Úgy tűnik, hogy a fenyegetett világ két részre oszlik,
melyeket különböző fizikai törvények írnak le.
Egyik a kvantumvilág – kicsit szokatlan, vagy mégsem –,
mely anyagtalan, és egyidejűleg létező lehetőségek jellemzik,
nem lokális, egységes, kapcsolódik,
abszolút igazságot hordoz – habár nem ismerjük még –,
a valóság mélyebb részeihez köthető,
és több értelemben: spirituális.
A klasszikus világ,
a biliárdgolyókból felépülő, amelyikben élünk –
teljesen úgy tűnik, de nem az –
anyagi, newtoni, meghatározott, makroszkopikus, helyi, előre látható,
különálló, posztmodern, és valahol még unalmas is.
(Nevetés)
Mi az élet?
A klasszikus fizikai megközelítéssel
a biológia önszervező funkciók sorozata.
Nincs benne semmi titokzatos.
Az agy tevékenysége komputerhez hasonló.
A tudatosság okozati hatás nélküli másodlagos illúzió.
Ez a határvonala az általános idegtudománynak és filozófiának.
Thomas Huxley mondta évekkel ezelőtt:
"Tudatos automaták vagyunk, tehetetlen szemlélők", jelmezes figurák.
Ezt a szemléletet vallja
a klasszikus fizika az agyról.
A kvantumfizikát először Erwin Schrödinger alkalmazta a biológiában:
Schrödinger egyenletében előállt Schrödinger macskájával,
és Schrödinger "Mi az élet?" című könyvével,
ahol utalt a kvantumhatások kulcsfontosságára az élő szervezetekben –
valamint írt Schrödinger proteinjéről, melyet 2007-ben igazoltak:
eszerint a protein kvantum-szuperpozícióban
egyidejűleg két vagy több helyzetben is létezhet.
Arra utalt, és sokan követtük példáját,
hogy a kvantumjellemzők mint a helyhez nem köthetőség,
szuperpozíció, egység,
kvantumkoherencia, kvantuminformáció, amolyan kvantumvitalitás,
talán kulcsszerepet töltenek be a biológiai működésben,
pl. a sejtosztódásban, a mitotikus szakaszban,
ahogy a centriólum irányítja a kromoszómaosztódást,
melynek tökéletesnek kell lennie, máskülönben rák alakul ki.
A gyógyításnak lehetnek valamilyen nem lokális összetevői.
Hasonlóan, a tudatosságnak is.
Ahogy az előttem felszólaló már említette,
az Összehangolt Objektív Redukció vagy Orch-OR elméletet
dolgoztuk ki Roger Penrose-zal, melyet most nincs időm részletezni.
Lényegében beszámol a kvantumszámításról
az agyi idegsejtekben lévő mikrotubulusokban.
Nem csak neuron-neuron-szintű kommunikációt feltételezünk,
hanem egy mélyebb szintre megyünk a neuronon belül,
átfogó magyarázatot adva a tudatosságról a kvantummechanika segítségével,
ami valósidejű ok-okozati összefüggéshez
és szabad akarathoz vezet.
Elkerüljük a másodlagosság problémáját.
Ez a tudatosságnak valósidejű irányítást biztosít,
és potenciális kapcsolódást az alapvető téridőszerkezethez,
a kvantum-téridőszerkezethez Roger objektív redukciós elméletével.
Ez egybecseng a keleti spirituális tradíciókkal is.
Bár Roger nem szereti, ha megemlítem,
de megfigyeltem, mi következik az általa mondottakból,
abból, amit a tudatosságról,
a keleti filozófiáról és más spirituális tradíciókról mondtunk.
Szkeptikusok szerint: Az élő szervezetek túl melegek, nedvesek és zajosak.
A kvantumkoherenciát tönkreteszi annak fellazulása.
Kohererfellazítás.
De az utóbbi öt évben
többször bebizonyították, kezdve a fotoszintézissel,
hogy a kvantumkoherencia gyakran jelenik meg
meleg, biológiai szervezetekben.
A növények, az élelmiszereink mind kvantumkoherencia-függők.
A növények fotoszintézissel kémiai energiát állítanak elő,
hasznosítják a kvantumkoherenciát.
Napjainkban a tisztelt Bandyopadhyay
a japán Országos Anyagismereti Intézetnél
kimutatta, hogy létezik megahertz-koherencia,
kvantum-vezetőképesség és topológiai kvantumbit
mikrotubulusokban, szobahőmérsékleten.
Lenyűgöző munka!
Gomba módra szaporodnak a kvantumbiológiai írások és konferenciák.
Az Amerikai Fizikaintézet ülésein is,
a Google Workshop keretén belül is foglalkoznak kvantumbiológiával.
Hogy menti ez meg a világot?
Térjünk vissza a világunkat fenyegető veszélyekhez:
elsősorban a népsűrűség, gyűlölet, háborúk és terrorizmus kérdéséhez.
Túl bonyolult. Hagyjuk a végére.
Visszatérünk majd rá.
Betegségek. Előttem beszélők már megemlítették.
Ha az élet kvantumrendszer, feltevődik a kérdés:
"Hogy van optimalizálva a kvantum- -koherencia egészséges állapotban?"
Más szemszögből kell megközelítsük.
Tekinthetünk a betegségre, mint inkoherenciára,
mint egy olyan folyamatra, amely tönkreteszi a koherenciát,
az élőszervezetek optimális létezési formáját.
Aztán egy valósidejű molekuláris memória-, ismeret- és tudatosságkódot
lehetne alkalmazni a terápiában.
Az előbb említett mikrotubulusokban van egy információs kód,
amely utasítja a motorfehérjéket, hogy hova szállítsák a fehérjét:
szinapszisok alapanyagait, építőfehérjéket.
Mikor ebben hiba keletkezik, akkor alakul ki Alzheimer-kór.
CaMKII molekulák begyűjtik a szinaptikus információt,
és elraktározzák mikrotubulusok memóriakódjaiban.
Ez egyenértékű a DNS-kódban való tárolással,
melyet Watson és Crick fedeztek fel.
Mikor ezt hasznosítani tudjuk, akkor képesek leszünk gyógyítani
a valós idejű molekulakódhoz kapcsolódva
sejten belül.
A következő lehetőség,
ahogy a kvantumbiológia megmentheti a világot:
élelmiszer- és energiahiány megoldásával.
Nagy hatékonyságú kvantum- -vezetőképességgel átalakítjuk
a napenergiát kémiai energiává a fotoszintézisből ismert módon,
ezzel képesek kell legyünk
grafének és fullerének előállítására,
forradalmasítva a molekuláris mezőgazdaságot és a naperőművet.
Mohan Sarovar a Berkeley Egyetemen ezen dolgozik,
ő az egyik, aki fotoszintézissel foglalkozik.
Rendben. Szennyezés és felmelegedés.
A válasz ugyanaz:
kiváló hatékonyság, tiszta napenergia kvantum-vezetőképességgel
jelentősen segíthet a szennyezés és felmelegedés leküzdésében.
Mi a helyzet a cél- és jelentőséghiánnyal?
Kik vagyunk és miért vagyunk itt?
Ha a kvantum-tudatosság helyes –
pl. Penrose elmélete helyes –,
akkor szó szerint hullámok vagyunk
a téridő finom geometriájában,
melyek rezonálhatnak különböző tudatossági szinteken:
a Plank skála szerint
a világegyetem alsó szintjétől az agy összetett hierarchikus szintjéig.
Ez megegyezik a keleti filozófiával,
utal arra, hogy a halál utáni élet, újjászületés és testen kívüli élmény,
melyekről hallottunk, lehetségesek.
A kvantumlélek.
Ez talán tudományosan is kivitelezhető.
Itt egy kép a testen kívüli élményről.
Aneszteziológusként dolgozom, sokszor hallok erről történeteket.
A szívinfarktusosok statisztikai adatai
azt mutatják, hogy ez valódi hatás,
és a halálközeli élményt
érdemes tanulmányozni.
Lássuk a nehezebbet: népsűrűség, gyűlölet, háború és terrorizmus.
Hajlamos vagyok ezeket tudatos érzések okozta belső impulzusoknak tartani,
amilyenek a szexuális élvezet, félelem, harag, menekülés.
Kicsit leegyszerűsítve: mi lenne, ha optimalizálhatnánk
a tudatosság kvantumkoherenciáját az agyban?
Pl. ultrahanggal, mely rezonál
az agyban található mikrotubulusokkal?
Mi lenne, ha az agresszív vagy szexuális viselkedés helyett
problémamentesen elégülnénk ki?
Például újabban...
(Nevetés, taps)
Köszönöm.
Újabban transzkraniális ultrahangot használnak,
mely az agy fehérjeszerkezetét adó mikrotubulusaival rezonál.
Jamie Tyler, az Arizona Állami Egyetemen jelentős katonai ösztöndíjat kapott
a komputeres agyvizsgálati ultrahangképek katonai célú tanulmányozására,
az orvosi és pszichiátriai alkalmazások továbbfejlesztésének reményében.
Mi az Arizónai Egyetemen ezt használjuk
krónikus fájdalomra, memória és egyéb betegségekre.
Megemlítem, hogy ezekről a témákról –
halálközeli élmény, testen kívüli élmény, időben történő változások,
melyek a tudatot nem csupán okozatként, másodlagos jelenségként értelmezik,
és a transzkraniális terápiákról,
mint a transzkraniális mágneses vagy elektromos stimuláció
és a transzkraniális ultrahang terápiákról
májusban tárgyalunk "A tudományos tudatosság felé" címet viselő
stockholmi konferencián.
Roger Penrose és Deepak Chopra közös programban vesznek részt.
Másik lehetőség erre az utóbbi kérdésre:
Mi történne, ha képesek lennénk a tudatot feltölteni
vagy kvantum-teleportálni mesterséges környezetbe,
mely grafénekből, fullerénekből vagy mikrotubulusok sorából állna?
Rendelkezne a felpörgetett, megvilágosodott tudat és élvezet
majdnem végtelen lehetőségeivel.
Lehet, hogy – és valóban olyan kell legyen, hogy működjön –
jobb lenne, mint a szex.
Ez hogy lehetséges?
Ez visszavisz Descartes egyik gondolatához:
"Jelenlegi ismereteink szerint talán csupán tartályban lévő tudat vagyunk,
melyet egy gonosz tudós lát el információval."
Pl. ez a tudat azt gondolja, hogy ő kint sétál a napsütésben.
Lehet, hogy a jövőben lesz egy grafénsorunk
tudatos tapasztalatokkal –
valami ehhez hasonlóval, lehet egyénre szabott,
ez csak javaslat –,
hogy amikor a testünk feladja,
akkor feltöltjük vagy letöltjük a tudatunkat
alternatív médiumra,
és függetlenül létezünk,
vagy csak szórakozásból tesszük meg.
Összefoglalásul elmondom,
hiszem, hogy a kvantumbiológia szó szerint az élet rejtélye,
és megértése megmentheti a világot.
Köszönöm szépen.
(Taps)