Arduino byl původně jen projekt,
na kterém jsme dělali v Institutu designové spolupráce Ivrea.
v roce 2005.
Ale v základě vychází z předchozích projektů.
Chtěli jsme pro naše studenty vytvořit moderní nástroj,
něco, co bylo zrovna na trhu.
Protože nástroj, který používali všichni,
byl BASIC Stamp,
a v té době stál v Itálii asi 76 euro, to je asi 100 dolarů.
To je pro studenty drahé.
Tím pádem toho moc nevyvíjeli,
protože nechtěli utrácet tolik peněz
za několik drahých desek. Takže...
jsme hledali možné alternativy
a také jsme pracovali na Processingu a jeho jazyku,
protože Casey Reas, jeden ze zakladatelů, byl učitelem v Ivrea.
Proč tedy nepřijít na to,
aby Processing fungoval s hardwarem?
Pracovali jsme se studentem, který o tom psal diplomku,
přišli jsme s novou platformou zapojení. Hernando Barragán, kolumbijský student,
na tom pracoval. Po tom, co Hernando dokončil elektroinstalaci,
jsme začali přemýšlet o celkovém zjednodušení
platformy, aby byla levnější a měla jednodušší použití.
A pak jsme začali celý projekt předělávat,
a chtěli jsme, aby z toho byl open source projekt.
Aby mohl kdokoli přijít a pomoct, přispět.
Pak jsme narazili na další problém: hodně se diskutovalo
o tom, že školu zavřou, a tak jsme se rozhodli,
že ta platforma bude co nejvíce přístupná.
Přestali jsme diskutovat o tom, co bychom chtěli mít,
a soustředili se na to, jak toho dosáhnout.
Když jsme se začali bavit o tom, jak to udělat,
Massimo začal experimentovat s jednou technologií,
Taky jsem experimentoval s jinou technologií,...
a museli jsme se rozhodnout pro to nejlepší.
Rozhodli jsme, že vyzkoušíme, na čem pracoval Massimo
kvůli lepší kompatibilitě
s různými OS.
Zkouknul jsem hardware, našel pár chyb a opravili jsme je,
no, a začali jsme vyrábět desky.
Proces od počátku práce
k první kompletní desce, zabral dva dny.
Zbytek byl software.
Zatímco jsem byl někde v půlce projektu,
potkal jsem Davida Cuartiellese, který mi začal pomáhat s projektem
a stal se cenným pomocníkem. Společně jsme pak
vytvořili první Arduino hardware; pak se připojil David Mellis,
student, který nám napíše software, pak se přidal Tom jako poradce,
a nakonec přišel Gianluca, jako technik,
který umí vyrobit tu desku. Takhle vznikl náš tým,
přidáváním lidí díky jejich dovednostem.
Používáme základové desky a chtěli jsme nahrát
celou řadu programů na levnější mikroprocesor,
nahrát instalace. Pomáhal jsem se psaním
vrstev kompatibility, aby i staré programy
běžely na novém procesoru. Byl jsem zrovna studentem na Ivrea
a nechtěl ztrácet čas psaním kvalifikační práce.
Tak jsem pracoval čím dál tím víc s Massimem
a ostatními na Arduinu.
Věděl jsem o vývoji
hardware, podobnému Processingu. Přijel jsem
do Ivrea v červnu 2005 kvůli společnému workshopu na jiné téma.
a tehdy mi ukázali desku Arduino.
Mrknul jsem na ni a říkám: „Tohle je paráda.“
„Pokud to funguje u vás na škole, u nás určitě taky bude.
Myslím, že by to mohlo být mnohem větší.“
„Lidi by to mohli chtít." A Massimo na to: „To je super,
zpětná vazba díky.“ A pak jsem se vrátil do Států,
a po pár týdnech mi napsali:
„Chtěli bychom s tím jít dál, chceme to zkusit
dostat do světa. Chceš se k nám přidat
a být částí týmu?" A já odpověděl, že ano.
Pro mě to byl nástroj, který budu sám používat,
takže jsem věřil, že se dostane do širšího povědomí,
do světa.
Po prvních prototypech jsme chtěli,
nebo zamýšleli vyrábět
více profesionálně a komerčně.
Protože první desky byly smontovány jen tak, abychom viděli,
jestli fungují. Massimo a David se pak rozhodli,
po tom, co viděli, že funguje,
že potřebují větší sérii. Začali jsme pracovat na 200 kusech,
Udělal jsem drobnou úpravu,
nový design pro jejich výrobu.
Byl to v podstatě test. Domluvili se se školou,
s institutem Interaction Design, a institutem K3 v Malmö,
že jich každá škola koupí 50. To byl dobrý začátek.
To znamenalo, že nepřijdeme o všechny peníze.
Vrátila se nám aspoň půlka. Prodejní cena
byla to, co jsme zaplatili. Myslím, že jsme si vydělali 1 euro za desku.
Což není nic v porovnání s úsilím, které jsme do toho vložili.
Po troše marketingu, a diskuzích s přáteli
se to dalo do pohybu.
Zavolal nám první zákazník,
a objednal jednu desku. Byl to Massimův a Davidův známý
Ale byl to začátek.
O pár měsíců později k nám zašel a říkal: „Ahoj, Nate, SparkFun,
měli byste s tímhle „Arduinem“ pokračovat. Podíval jsem se na to
a tehdy existovala zatím jen ta verze RS-232,
a povídám: „Vypadá to zajímavě.“ Ale moc jsem tomu nerozuměl.
A... moc jsem o tom nepřemýšlel.
Takže jsem řekl, Tome, nemyslím, že to vyjde.
Neděláme soupravy, a nevíme, jak budou lidi reagovat
Takže jsem byl proti. To až o několik měsíců později,
asi po půl roce, když Arduino přišlo s kompletní USB verzí,
smontované a otestované,
opět přišel Tom a povídá:
„Hej, SparkFun, fakt byste to měli vzít."
„No tak dobře, ale vezmeme jich zatím jen 20
a uvidíme, jak se prodají." A to bylo prvních 20 z asi 40 000 kusů, které jsme prodali.
Poprvé jsme slyšeli o Arduinu
když přišel David Cuartielles na náš workshop
„Čtvrtky v Medialabu", tehdy to byla
první hodina vůbec. A ten workshop běží do dneška.
Pořád o tom mluvil, a na konci, asi po 90 minutách,
nám řekl,
že je to projekt, na kterém pracuje,
takový malý projekt. Víte? Říkal jsem si „No konečně!“
„Proč jsi to neřekl hned?"
Chtěl bych mluvit o Arduinu...
Arduino je poslední projekt, který jsem dokončil minulý týden.
Mluvil jsem s technickým ředitelem institutu Ivrea
Nebylo by zajímavé vytvořit něco, co můžme nabízet zdarma?
- Zdarma? - Ano.
A pak jsem pracoval s Gustavem,
a byl v kontaktu s Davidem, a společnými silami
jsme v říjnu 2005 zorganizovali workshop o Arduinu,
což byl jeden z prvních Arduino workshopů,
pokud ne přímo ten první...
Poslední den workshopu David navrhnul, abychom vtvořili malé prototypy
„Přineste z domova své staré harampádí a uvidíme, co z toho vyrobíme."
To vedlo k několika zajímavým projektům...
A ty lidi dál vyráběli malé elektronické
stroje a robůtky...
Tehdy jsem byl redaktorem stránek MAKE, které tehdy existovaly jen pár let.
A doslechl jsem se o projektu Arduino.
Viděl jsem ho na internetu a napadlo mě,
že se o tom začíná víc mluvit, a měl bych se na to mrknout.
Pořídil jsem si jednu desku a napadlo mě: „To je skvělé!“
„Začátečníci to budou milovat. Běží to na Macu, PC nebo Linuxech...
...tohle je přesně to, co chce každý!“
Tehdy lidi hodně používali desky BASIC Stamp,
a různé mikroprocesory, a já sám používám
nástroj jako Flash nebo Processing, takže mě napadlo,
že to je to, co všichni chtějí.
Tehdy byl MAKE ve fázi budování svého vlastního
obchodu, a tak to chvíli trvalo,
...mezinárodní převody peněz jsou docela složité.
V podstatě jsme hned začali prodávat Arduino,
a později, když jsem začal pracovat s Limor,
jež je součástí Adafruit, je zakladatelkou,
reagovali jsme hned: „Tohle je skvělý nástroj
pro lidi, co chtějí pracovat s elektronikou.“
Nemusejí se hned všechno naučit,
ale zvládnou jednoduchou aplikaci. Jako třeba...
Chci, aby mi blikalo oblečení. Těžké, když se chcete hned vše naučit,
ale s Arduinem to dokážete do několika minut.
Zapni to video s konfetami...
Tohle je taková naše zkušebna.
Máme tu několik projektů.
Tenhle jsme zhotovili kvůli jednomu večírku
používá Arduino jako čidla.
Funguje to tak že...
vyrobili jsme tyhle chrastidla, když s nimi zatřesete
vznikne tu exploze konfet.
Původně jsme promítali na obrovskou kouli, ale teď...
Každá z nich má akcelerometr,
a vysílač Bluetooth, který komunikuje s počítačem,
a ten pak generuje tuhle grafiku.
Všechno se to váže k jedné události,
chtěli jsme pobavit a rozveselit lidi,
na koktejlové párty, chtěli jsme, aby se odvázali,
a cítili se uvolnění.
Chtěl jsem vám také ukázat projekt Luminodes...
Je to jeden z raných projektů z laborky,
jde o interakci světel,
jako by byly jedna rodina,
a když vezmete tuhle hlavní lampu,
a otočením můžete změnit její barvu.
Tím nastavíte barvu. A tyhle ostatní, jakoby děti...
Když si s nimi začnete hrát, všechny se synchronizují.
Zajímáme se o sociální vztahy mezi lidmi,
které vznikají díky technologii.
Tady máme synchronizaci několika lidí,
používajících tu samou věc. A pak jsme to použili
na architektonické stínové osvětlení
a jiná svítidla.
Můj úplně první projekt s Arduinem
byl spustit na Arduinu 3D tiskárnu.
Asi jsem měl začít s něčím jednodušším,
protože to zpočátku bylo vážně těžké,
nevěděl jsem nic o elektronice. Prostě jsem jen tápal
a snažil se to zprovoznit. Nakonec se mi to podařilo a teď
prodáváme 3D tiskárny MakerBot, které běží
na několika Arduinech v jednom.
Tohle je 3D tiskárna,
v podstatě vezmete 3D model, třeba z internetu,
nebo ho můžete sami navrhnout,
nebo naskenovat 3D model něčeho, a pak to vytisknete.
tady máme umělé vlákno,
které je pomalu stahováno do průtlačníku, tady,
a když je hotovo, dostanete skutečnou věc,
kterou jste chtěli. Prostě vám stačí soubor,
který nahrajete, jako byste řekli „Tohle mi udělej.“,
spustíte tisk a tiskárna vám to vyrobí.
Udělá vám jeden, nebo 100 nebo i 1000, když budete chtít.
Je to paráda, protože existuje spousta skvělých Open source
věcí, které si můžete vytisknout. Nemusíte mít
laserový nůž nebo vlastní výrobnu plošňáků,
abyste mohli vyrábět open source vybavení.
Něco si navrhněte, a tahle mašina vám to vytiskne
Fakt se mi líbí, že díky tomu můžete spojit
open source výrobky s velmi základními věcmi,
o kterých byste neřekli, že jsou
open source. Máme tu třeba...
Máme tu píšťalku z open source zdroje například.
Pak je tu otvírák na lahve... Tady na zdi...
přímo tady, máme háček z open source.
Tenhle háček na bundy... to je open source výrobek.
Na internetu je soubor, který si můžete stáhnout,
a pokud máte 3D tiskárnu, můžete si jich vytisknout
kolik chcete a nemusíte za to nikomu platit.
Pokud chcete větší, vytiskněte si větší.
Je prostě úžasné, že můžeme tenhle nápad použít
na jakékoli běžné věci denní potřeby.
Snažíme se zpřístupnit
úplně všechno jako open source.
Co by před deseti lety byl šílený nápad,
je teď vlastně cesta, po které se vydáváme.
A lidi to začínají brát vážně.
Open source HW je skvělý způsob, jak zajistit, aby
ostatní mohli mrknout na váš projekt a vylepšit ho.
Open source výrobky jsou skvělé, už nemusíte odpovídat
na maily typu „Směli bychom to použít?“
Odstranili jste licenci, řekli...
Open source výrobek znamená, že si můžete cokoli vzít,
udělejte si s tím, co chcete, jen pak musíte
udělat to samé, co my: zpřístupnit to, a dovolit ostatním,
aby s tím dělali, co chtějí, mohou to prodávat, pokud
jsou respektována všechna práva,
která jste požadovali. Zatím to funguje dobře.
Skvělým příkladem je Linux,
nebo Apache, všechno,co ovládá web, je open source.
Pokud byste museli platit nebo se dovolovat
pokaždé, když chcete něco nahrát na web,
neměli bychom tenhle fantastický svět sdílení,
který je teď. Beru Arduino jako fyzickou reprezentaci
všeho, co běží na open source software,
a začíná to i u skutečných výrobků.
Jednou přijde den, kdy lidi budou tvořit
věci, stejným způsobem,
jakým tvoří knihy, jako tehdy vynález
psacího stroje. Vážně věřím, že jde
o revoluci v open source zdrojích stejně,
jako tehdy když Gutenberg změnil svět
svým vynálezem a lidé mohli číst, psát a sdílet informace,
v našem případě budou tvořit a používat fyzické předměty.
Ta myšlenka, mít kontrolu nad těmito fyzickými předměty,
a být schopný je kdykoli ovládat, nebát se
je rozebrat, a vidět, co je uvnitř,
skutečně poznat, jak fungují, to je pro mě
podstata open source HW,
to je to, co mě velice baví.
Jistě, open source znamená, že tvoříte
hlavně pro komunitu, na základě práce,
kterou odvedli jiní. Je to jako
pomalu lézt po žebříku, a pak pomáhat ostatním,
aby taky mohli lézt výš.
Ale je tu problém,
kvůli procesu standardizace a systému patentování,
se spousta lidí nemá možnost
naučit, jak věci pracují, a tak je tohle
možné jen pro úzkou skupinu lidí: pro hackery,
jejichž technické znalosti jim umožňují nebát se
otevřít něco elektronického a podívat se,
co je uvnitř. A to je pro mě open source HW:
znamená, že opět můžeme nahlédnout
dovnitř do věcí, způsobem, který je správný,
i eticky a právně,
a který nám umožňuje vylepšit výukové metody.
Konec konců, pro mě je open source HW
systém, který lidem umožňuje učit se,
jak pracují věci ve světě, ve kterém žijeme:
kde je víc počítačů než lidí. Musíme porozumět,
jak věci fungují, nejen proto, abychom je mohli
opravit, ale abychom porozuměli i tomu,
jak naše životy fungují. Myslím, že je to dnes velmi důležité.
Na začátku tu byla otázka open source HW
versus open hardware, či open source, jde pořád
o velmi složitou situaci, zatím neexistuje mnoho jasně daných standardů
nebo licencí či procesů... Na začátku
jsme měli jasnou potřebu: věděli jsme, že školu zavřou,
a báli jsme se, že se jednoho dne objeví právníci a řeknou
„Všechno zabalte do krabic a zapomeňte na to.“
Tak jsme mysleli „OK, když z toho všeho uděláme open source,
přežijeme zavření školy.“
Takže to byl první krok. Pak jsme zjistili,
že to je způsob, jak vytvořit síť lidí,
kteří sdílejí a vylepšují, nebo odvozují,
a pomáhají. A pak to naše promlouvání
k výrobcům, aby vyráběli věci,
se proměnilo v zajímavou studii o tom,
jak může být obchodní model aplikován na open source.
Pro nás to bylo velmi důležité, byl to jakýsi kulturní prostor
k experimentování. Zkusit aplikovat logiku
volně přístupných nástrojů na skutečný proces výroby.
To byla hlavní myšlenka „Interactivos", prostor,
kde by lidé vyvíjeli vlastní projekty,
a ostatní by do nich také přispívali,
jako spolupracovníci. Ten proces je volně přístupný všem,
kdo se chtějí přidat. Pro nás to je...
jak to říct? Jako silný vztah, cítíme,
snažíme se vždycky dostat odněkud inspiraci,
ať už je volný software překvapující sebevíc,
nikdy jsme neslyšeli nic o „volném hardware“.
Byli jsme všichni nadšeni z tolika možností,
které šly všechny tolika různými směry.
Miluju open source výrobky. Všechno by takhle
mělo být. Je to skvělé pro výuku, ráda se podělím
o to, co jsem se naučila, a pro děcka je jednoduché
se naučit víc. Bylo by skvělé, kdyby mohly postavit vlastní věci.
O mikroprocesorech jsem se dozvěděl
až asi v půlce vysoké, nebo až ke konci.
A nadchlo mě, jak jednoduché je jejich použití,
když je tam jako základ Arduino.
Myslím, že za určitých podmínek, a kdyby se o Arduino
elektronice učilo na středních školách,
znamenalo by to budoucnost nejen inženýrů, ale i umělců.
A také lidí pracujících s interaktivními médii. Pokud se to mohou naučit
už na střední, představte si, o co víc toho dokážou
později v životě.
Když Arduino vyšle signál,
kontroluje to úplně stejně, jako tahle dvě tlačítka.
Používají se k nahrávání a přehrávání,
když je použijete manuálně. Ale když tam dáte
opto-izolátory, tyhle dvě věci tady,
můžete propojit klávesy s procesorem,
a aktivovat je elektrickým signálem
z procesoru, který je naprogramovaný.
Proto je Arduino tak výkonné. Protože
můžete ovládat jakýkoli stroj...
Je to úžasný nástroj, který spojuje mladé lidi
se všemi těmihle...
realitami, ve kterých žijí.
Nejdřív jim ukáže, že tenhle konzumní přístup,
-takové to „použijte k tomu dálkové ovládání“ -
není jediný přístup, že je možné
porozumět, co je uvnitř a převzít nad tím kontrolu.
Dneska mají kolem sebe děcka ohromnou spoustu
přístrojů, a ani nevědí, jak fungují.
S Arduinem můžete nahlédnout,
jak věci fungují, dát jim schéma, které jim umožní
mít jiný náhled na technologický svět,
který je obklopuje.
A je to zábavné, můžeme to použít i při výuce elektroniky,
naučí je, jak mají přemýšlet, jak mít
méně krátkodobých projektů a pracovat v týmu,
jak přispívat v komunitě, jak získat informace...
Ten potenciál pro studenty, když se učí
používat počítač, a jak tvořit věci
pomocí počítače,...to mi připadá efektivní.
A co by to znamenalo z dlouhodobého hlediska,
pro studenty, co maj jen 50 $, a můžou si zapojit něco
do počítače a s tím něco vytvořit,
pořád dokola, nové a nové věci, které pak sdílejí...
Kreativní komunita, která dokáže přitáhnout mladé lidi,
podle mě, díky ní se všechno změní.
a jsem nadšený, že už se to děje a rozvíjí.
Arduino nyní používá až 120 000 uživatelů,
nebo 130 000 uživatelů...jen se podívejte
na počet prodaných desek. Počet návštěv
naší webové stránky se blíží 15 milionům měsíčně.
To znamená asi 600 000 návštěv denně.
Také je aktivně používáno na univerzitách, a lidmi,
kteří pracují na svých vlastních projektech...
A představte si, kdyby se začalo používat
i na středních školách.
Budoucnost Arduina není „technologická“,
bude spíš mnohem víc společenská,
zažijeme boom a mnohem více lidí
ho začne používat.
Rozhodně si myslím, že už teď je použití Arduina
jednoduché, jeho použití ale bude ještě mnohem jednodušší.
I začátečníci se do něj budou moci pustit.
Všechny mé zkreslovače zvuku, „Big Muff“,
jsou s mojí oblíbenou ovládací deskou Arduino.
Základna uživatelů se zvětší deseti až dvaceti násobně.
Kdyby úplně všichni začali sdílet
své soubory v síti, to by prostě nedokázala udržet.
Prostě by to nefungovalo.
Tady máme robota.
Když to nakloním, světlo jde doleva, a když zvednu,...
Chci, aby pro lidi, kteří nemají znalosti o počítačích,
bylo Arduino nástrojem, na který se podívají,
a porozumí, jak takový počítač pracuje.
Tohle prodávám. Takhle si vydělávám.
Aby to i za deset let fungovalo tak, jako nyní,
musíme být schopní tvořit nové věci,
potřebujeme neustále zpětnou vazbu,
a implementaci změn, které komunita navrhla,
včetně návrhů a nezbytných inovací.
A za deset let, doufám,
budeme mít snad první Arduino počítač. Proč ne?
Pro českou komunitu arduino.cz přeložila Alena Novotná.
www.alenanovotna.cz