Zamislite tople, mekane kolače,
krckave bombone,
vazdušaste torte,
kornete pune sladoleda.
Ide li vam voda na usta?
Želite li dezert?
Zašto?
Šta se događa u mozgu
što slatku hranu čini tako neodoljivom?
Šećer je zajednički naziv
koji opisuje celu klasu molekula
koji se zovu ugljeni hidrati
i nalaze se u mnogim vrstama hrane i pića.
Pogledajte oznake na slatkišima koje kupujete.
Glukoza,
fruktoza,
saharoza,
maltoza,
laktoza,
dekstroza,
i skrob
su vrste šećera.
Kao što su i kukuruzni sirup,
voćni sokovi,
smeđi šećer
i med.
Šećer nije samo u bombonama i slatkišima,
dodaje se i u paradajz sos,
jogurt,
suvo voće,
aromatizovane vode
i table od žitarica.
Budući da je šećer svuda
važno je razumeti kako on utiče na mozak.
Šta se događa kada šećer dodirne vaš jezik?
I da li će unos malo šećera
učiniti da želite još?
Uzmete zalogaj pahuljica.
Šećer koji sadrže
aktivira receptore za slatko
koji se nalaze na jeziku.
Ovi receptori šalju signal uz moždano stablo
odakle se rašire
u mnoge delove velikog mozga,
između ostalog i u cerebralni korteks.
Različiti delovi cerebralnog korteksa
obrađuju različite ukuse:
gorko,
slano,
umami
i u našem slučaju, slatko.
Odavde, signal aktivira
moždani sistem za nagrađivanje.
Sistem za nagrađivanje predstavlja niz
električnih i hemijskih putanja
duž nekoliko različitih delova mozga.
To je komplikovana mreža,
ali pomaže u odgovaranju na jedno, podsvesno pitanje:
Da li da jedem slatko ponovo?
Taj prijatan i topao osećaj
kada okusite bakin čokoladni kolač -
to vaš sistem za nagrađivanje kaže:
"Mmmmmm, da!"
Ali, taj osećaj ne izaziva samo hrana.
Druženje,
seks
i droga
su samo nekoliko primera
stvari i aktivnosti
koje aktiviraju sistem za nagrađivanje.
Ali prečesto aktiviranje ovog sistema
može dovesti do niza nepoželjnih događaja:
gubitka kontrole,
žudnje
i povećane tolerancije na šećer.
Vratimo se na naš zalogaj pahuljica.
On odlazi u vaš stomak
i stiže do želuca.
I, pogađajte?
I tamo postoje receptori za šećer.
To nisu receptori za ukus,
ali i oni šalju signale
govoreći mozgu da ste siti
ili da telo treba da proizvede još insulina
da bi se izborilo sa dodatnim šećerom koji jedete.
Osnovna jedinica
vašeg sistema za nagrađivanje je dopamin,
važna hemikalija ili neurotransmiter.
Postoji mnogo receptora za dopamin u velikom mozgu,
ali nisu ujednačeno raspoređeni.
Neki delovi imaju gušće receptore
i dopaminski "centri"
su deo našeg sistema za nagrađivanje.
Droge poput alkohola,
nikotina
ili heroina,
oslobađaju preveliku dozu dopamina,
navodeći neke ljude da stalno žele taj osećaj
odnosno, da budu zavisni.
I šećer izaziva oslobađanje dopamina,
ali ne tako agresivno kao droge.
Šećer je redak primer hrane koja izaziva dopamin.
Na primer, brokoli nema nikakav uticaj,
i to je verovatno razlog
zašto je teško naterati decu da jedu povrće.
Kad već govorimo o zdravoj hrani,
recimo da ste gladni
i odlučite se za zdrav obrok.
Jedete, i nivo dopamina poraste
u centrima za nagrađivanje u mozgu.
Ali ako jedete isto dug period,
nivo dopamina će bivati sve manji i manji,
dok na kraju ne prestane da se luči.
Ovo se događa jer je za hranu
mozak naučio da obraća posebnu pažnju
na nove i drugačije ukuse.
Zašto?
Dva razloga:
prvo, da bi prepoznao pokvarenu hranu,
i drugo, jer što je veća raznovrsnost
naše ishrane,
veća je verovatnoća
da ćemo uneti sve potrebne hranljive materije.
Da bismo jeli raznovrsno,
moramo biti sposobni da prepoznamo novu hranu,
i još važnije,
treba da želimo da jedemo novu hranu.
I upravo zbog toga dopamin nestaje
kada hrana postane jednolična.
Hajde da se vratimo na taj obrok.
Šta se događa ako umesto
zdravog, izbalansiranog obroka,
pojedete hranu punu šećera?
Ako retko jedete šećer
ili ne jedete mnogo odjednom,
efekat je sličan kao i da ste pojeli izbalansiran obrok.
Ali ako jedete mnogo,
lučenje dopamina se neće smanjiti.
Drugim rečima, ako unosite mnogo šećera
i dalje ćete bivati "nagrađeni".
Ovo je zato što se šećer ponaša malo kao droga.
I to je razlog zbog koga se ljudi navuku
na slatku hranu.
Razmislite o svim onim različitim šećerima.
Svaki je poseban,
ali svaki put kada je bilo koji unet
on pokreće efekat domina u mozgu
koji donosi osećaj nagrade.
Premnogo, prečesto,
i možete preterati.
Dakle, da, preterani unos šećera
može stvoriti zavisnosti u mozgu,
ali parče torte s vremena na vreme vam neće škoditi.