בפעם הקודמת דנו
בתיק של המלכה נגד דאדלי וסטיבנס
המקרה של סירת ההצלה, המקרה של הקניבליזם בים
ועם הטיעונים אודות
סירת ההצלה,
הטיעונים בעד ונגד מה שדאדלי וסטיבנס עשו,
בואו נחזור
לפילוסופיה
הפילוסופיה התועלתנית של ג'רמי בנת'ם
בנת'ם נולד באנגליה ב-1748, בגיל 12
הוא הלך ללמוד באוקספורד, בגיל 15 הוא התחיל את לימודי המשפטים
הוא הוסמך בגיל 19 אבל הוא מעולם לא עסק בעריכת דין,
במקום זאת, הוא הקדיש את חייו
לתורת המשפט
ולפילוספיה של המוסר.
בשיעור הקודם התחלנו לדבר על גרסתו של בנת'ם לתועלתנות
הרעיון המרכזי
הוא פשוט:
העקרון החשוב ביותר של המוסר
בין אם מוסר אישי או פוליטי
הוא
למקסם
את הרווח הכללי
או האושר המשותף
או האיזון הכולל של עונג אל מול כאב
בקיצור,
למקסם
את התועלת.
בנת'ם מגיע לעיקרון שלו בעזרת הקו הלוגי הבא:
כולנו נשלטים ע"י כאב ועונג
הם השולטים בנו, ולכן כל מערכת מוסר חייבת לקחת אותם בחשבון.
מהי הדרך הטובה ביותר לקחת אותם בחשבון?
ע"י מיקסום שלהם.
וזה מוביל אותנו לעיקרון
של הטוב הכללי עבור מס' האנשים הגדול ביותר
מה בדיוק עלינו למקסם?
בנת'ם אומר לנו
שאת האושר עלינו למקסם
או ליתר דיוק
את התועלת.
הגדלת התועלת היא עקרון שצריך להיות מיושם לא רק ע"י האינדיבידואל, אלא גם ע"י קהילות
ועל ידי מחוקקים.
מה היא בעצם קהילה?
שואל בנת'ם,
היא האוסף של האנשים הבודדים שמרכיבים אותה.
וזוהי הסיבה
שבבואנו להחליט אודות המדיניות הטובה ביותר, או להחליט מה נכון לקבוע בחוק, בבואנו להחליט מה צודק,
אזרחים ומחוקקים צריכים לשאול את עצמם, אם אנחנו סוכמים
את כל הרווח מהמדיניות הזו
ומחסרים
את כל העלויות,
הדבר הנכון לעשות
הוא זה
שממקסם
את האיזון
של האושר
על פני הסבל.
זו הכוונה ב"הגדלת התועלת".
עכשיו, היום
אני רוצה לראות
האם אתם מסכימים או לא מסכימים עם זה,
ופעמים רבות צורת החשיבה התועלתנית הזו תבוא לידי ביטוי בחישובי עלות-תועלת
המתבצעים ע"י חברות
ועל ידי
ממשלות
כל הזמן
והם כוללים
השמת ערך, בדרך כלל ערך כספי, לתועלת
לעלויות ולרווחים
של הצעות שונות.
לאחרונה בצ'כיה
הועלתה הצעה להעלות את המס על עישון.
פיליפ מוריס,
חברת הטבק,
פעילה מאוד
בשוק הצ'כי. הם יזמו
מחקר המבוסס על חישובי עלות-תועלת
של עישון
בצ'כיה.
ומה שחישובים אלו
מצאו
זה
שהממשלה מרוויחה
מכך
שאזרחי צ'כיה מעשנים.
עכשיו, מהיכן מגיע הרווח?
זה נכון שיש השפעות שליליות
על כלכלת צ'כיה
בגלל הצורך בטיפול רפואי רב יותר עבור אנשים הסובלים ממחלות הקשורות
לעישון
אך מצד שני היו גם השפעות חיוביות
ואלו
נסכמו
בצידן השני של המאזניים
השפעות חיוביות אילו כללו בעיקר הכנסות ממיסים שונים שהממשלה מרוויחה
מהמכירה של סיגריות אך הם כללו גם חסכון בהוצאות הרפואיות
של הממשלה בעקבות מוות מוקדם יותר של אזרחים
חסכון בתשלומי פנסיה, לא צריך לשלם פנסיה לאורך זמן
כמו גם חסכון
במציאת פתרונות דיור לקשישים.
וכאשר כל העלויות והרווחים נסכמו
המחקר של פיליפ מוריס
מצא
שצ'כיה מרוויחה
147 מיליון דולר
ובהינתן החסכונות
בפתרונות דיור, ברפואה הציבורית ובפנסיות
הממשלה נהנית מחיסכון של יותר מ-1200 דולר
על כל אדם שנפטר מוקדם בגלל עישון.
חישוב עלות-תועלת.
עכשיו, אלו מכם שמגינים על התועלתנות יכולים לטעון שזהו
מבחן לא הוגן
חברת פיליפ מוריס הוקעה ע"י התקשורת והגישה התנצלות
על החישוב קר הלב הזה.
אתם עשויים לטעון
שמה שחסר כאן הוא משהו שהתועלתן יכול בקלות להוסיף למודל
והוא
הערך לאדם ולמשפחות של המתים
מסרטן הריאות.
מה עם ערך החיים?
קיימים חישובי עלות-תועלת שמחשיבים
ערך
עבור החיים.
אחד מהמפורסמים באלו כלל את המקרה אודות פורד פינטו.
האם מישהו מכם קרא לגבי זה? זה התרחש בשנות ה-70, אתם זוכרים את זה
פורד פינטו היתה סוג של מכונית
מישהו?
זו היתה מכונית קטנה, קומפקטית, מאוד פופולרית,
אבל היתה לה בעיה אחת
והיא שמיכל הדלק מוקם מאחורי המכונית
ובהתנגשויות מאחור - מיכל הדלק התפוצץ
והיו אנשים שנהרגו
והיו אנשים שנפגעו קשה
קורבנות של פציעות כאלה תבעו את פורד
ובמשפט התברר
שחברת פורד
ידעה מזה זמן רב
אודות הפגיעות של מיכל הדלק
וביצעה חישוב עלות-תועלת על מנת להחליט האם יהיה כדאי
להרכיב מגן מיוחד
שיגן על מיכל הדלק וימנע ממנו להתפוצץ.
הם ערכו חישוב עלות-תועלת
העלות לכל מגן
שישפר את רמת הבטיחות
של הפינטו
הם העריכו ב-11 דולר למגן.
והנה,
זה היה החישוב של העלות והתועלת שהוצג
במשפט,
11 דולר למגן
עבור 12.5 מיליון מכוניות ומשאיות
נסכמו לעלות כוללת
של 137 מיליון דולר עבור הגברת בטיחות הנסיעה
אבל אז הם חישבו
את התועלת
שבהשקעת כל הכסף הזה על מנת ליצור רכב בטוח יותר
והם ספרו 180 מקרי מוות
והם נתנו ערך כספי
200,000 דולר
לכל מוות
180 פציעות
67,000
ועלות התיקון
עלות ההחלפה של 2000 רכבים שיהרסו בלי
המגן
700 דולר לרכב,
כך שהתועלת
הסתכמה בסכום של רק 49.5 מיליון,
וכך הם החליטו
לא להתקין
את החלק המגן.
כמובן
שכאשר המזכר הזה
של חישוב העלות-תועלת שנעשה בחברת פורד הוצג במשפט
זה עורר זעזוע בקרב המושבעים
שפסקו לטובת התובעים.
האם מדובר כאן בדוגמא הופכית לרעיון התועלתני שמאחורי החישוב?
כיוון שחברת פורד נתנה בחישוביה
ערך לחיי אדם.
עכשיו מי כאן רוצה להגן
על שיטת החישובים של עלויות ורווחים
בפני הדוגמא הזו?
למי יש כתב הגנה?
או שאולי אתם חושבים שנמצאה כאן סתירה מוחלטת
לרעיון של החישובים התועלתניים?
אני חושבת
שהם עשו את אותה הטעות שנעשתה גם בדוגמא הקודמת בכך שהם נתנו ערך כספי
לחיי אדם והם שוב לא לקחו בחשבון דברים כמו
הסבל וההפסדים הנפשיים עבור המשפחות, אני מתכוונת שהמשפחות הפסידו הכנסה
אבל הם גם הפסידו בן משפחה
וזה שווה יותר מ-200,000 דולר.
יפה, רגע רגע רגע, מה שמך?
ג'ולי רוטו.
אז אם 200,000, ג'ולי,
זה סכום נמוך מדי מכיוון שהוא לא כולל בתוכו אובדן של בן משפחה,
ואובדן של כל שנות חייו,
מה יהיה, מה לדעתך
יהיה סכום מדויק יותר?
אני לא מאמינה שאני אוכל לתת מספר. אני חושבת שסוג כזה של חישובים לא צריך להיות מיושם
כשמדובר בחיי אדם.
אני חושבת שאי אפשר להשתמש בזה כך.
אז הם לא רק נתנו ערך נמוך מדי,
ג'ולי אומרת, הם טעו כשהם ניסו לשים איזשהו ערך.
בסדר, בואו נשמע ממישהו...
צריך להתאים את הערך לאור האינפלציה
בסדר
נשמע הוגן
אז מה יהיה הערך עכשיו?
המקרה התרחש לפני 35 שנים
2 מיליון דולר.
אתה היית מעריך חיי אדם ב-2 מיליון דולר
ומה שמך?
וויצ'אק
וויצ'אק אומר שאנחנו צריכים להתחשב באינפלציה
ולכן עלינו להיות נדיבים יותר
אז האם אופן החשיבה הזה על השאלה נראה לך מתאים?
אני מניח, באופן מצער.
...
צריך לשים מספר איפשהו.
אני לא בטוח איזה ערך יהיה נכון, אבל אני מסכים
שיש אפשרות לתת ערך
לחיי אדם.
בסדר אז
וויצ'אק אומר
וכאן הוא לא מסכים עם
ג'ולי
ג'ולי אומרת שאנחנו לא יכולים לתת ערך כספי לחיי אדם
עבור חישובים של עלות ורווח, וויצ'אק אומר שאנחנו חייבים
כיוון שאנחנו צריכים להיות מסוגלים לקבל החלטות איכשהו.
מה אנשים נוספים חושבים על זה? האם יש מישהו שמוכן להגן
על חישובי עלות-תועלת במקרה זה
כמדוייקים, כרצויים?
אני חושב שאם חברת פורד
לאחרונה נערך מחקר אודות שימוש בטלפון הסלולרי בידי נהגים, בעודם נוהגים
ברכב,
ויש דיון שעוסק בשאלה האם יש לאסור
שימוש כזה
ונמצא
שבערך 2000 אנשים נהרגים
כתוצאה מתאונות
בכל שנה
בגלל שימוש בטלפון סלולרי
אך חישוב העלות-תועלת שנעשה במרכז לסיכון בהרווארד
מצא שאם אתה מסתכל על התועלת
של השימוש בטלפון הסלולרי
ואתה נותן
ערך כלשהו לחיי אדם, זה יוצא שווה ערך
בגלל הרווח הכלכלי העצום שנוצר כשמאפשרים לאנשים לנצל טוב יותר
את זמנם, לא לבזבז זמן, להיות מסוגלים לבצע עסקאות ולדבר עם חברים וכדומה
בזמן נהיגה
האם זה לא מלמד אותנו
שזוהי טעות לנסות לתת ערך מספרי בשאלות
שעוסקות בחיי אדם?
אתה תועלתן ברמ"ח אבריך.
בסדר. אם כך, שאלה אחרונה -
והיא מופנית לוויצ'אק
מה הערך הכספי שאנחנו צריכים לתת
לחיי אדם על מנת להחליט האם לאסור את השימוש בטלפונים סלולריים?
מה בערך יהיה הסכום הזה? יש לנו בערך 2300 מקרי מוות
אתה צריך לתת ערך כספי על מנת להחליט האם אתה רוצה למנוע את המקרים האלו ע"י
מניעת השימוש בטלפונים סלולריים ברכב
אז מה יהיה הערך הזה לדעתך?
כמה?
מיליון
2 מיליון
2 מיליון הוא הערך שוויצ'אק נקב בו
זה נכון? אולי מיליון.
מיליון?!
אוקיי, תודה.
אז אלו הם חלק מהמחלוקות שנובעות מחישובי עלות-תועלת
במיוחד מאלו המנסות
לתת ערך כספי לכל דבר על מנת למצוא את הסכום.