Nedavno sam bila u Visočju Nove Gvineje
i razgovarala sam s čovjekom s tri žene.
Pitala sam ga koliko bi žena volio imati.
Nastala je duga pauza
i pomislih,
"Hoće li reći pet?
Ili deset?
Ili dvadeset pet?"
Nagnuo se prema meni
i šapnuo, "Nijednu."
(Smijeh)
Osamdeset šest posto ljudskih društava muškarcu dozvoljava višeženstvo:
poligeniju.
U većini ovih društava
samo pet do deset posto muškaraca uistinu ima nekoliko žena.
Nije lako imati više bračnih partnera.
Žene se mogu tući jedna s drugom,
a ponekad jedna drugoj otruju djecu.
Trebate imati puno krava, koza,
novca, zemlje
da biste sagradili harem.
Mi smo uparivačka vrsta.
Čak 97% sisavaca ne mora se uparivati da bi odgajali svoje mlado,
ali ljudska bića moraju.
Ne kažem
da smo nužno seksualno vjerni svojim partnerima.
Proučavala sam preljub u 42 kulture
i donekle razumijem genetiku preljuba
i sklop mozga u toj situaciji.
Uobičajeno je diljem svijeta,
ali stvoreni smo za ljubav.
Kako tehnologija mijenja ljubav?
Usuđujem se reći - nikako.
Proučavam mozak.
Kolege i ja skenirali smo mozgove stotine ljudi,
ljudi koji su se nedavno sretno zaljubili,
ljudi koji su nedavno odbačeni u ljubavi
i ljudi koji su dugoročno zaljubljeni.
Moguće je biti dugoročno zaljubljen.
Već dugo stojim pri tome
da smo razvili tri različita sustava u mozgu
za parenje i reprodukciju:
libido,
osjećaji intenzivne romantične ljubavi
i osjećaji duboke kozmičke povezanosti s dugoročnim partnerom.
Ova tri sustava mozga zajedno
s mnogim drugim dijelovima mozga
upravljaju našim seksualnim, romantičnim i obiteljskim životima.
No, nalaze se duboko ispod moždane opne,
duboko ispod limbičkog sustava u kojemu osjećamo različite emocije,
u kojemu ih stvaramo.
Nalaze se u najprimitivnijim dijelovima mozga povezanih s energijom,
pozornosti, žudnjom, motivacijom, željama i nagonima.
U ovom slučaju
nagon da osvojimo najveću životnu nagradu:
partnera za reprodukciju.
Razvili su se prije 4,4 milijuna godina kod naših prvih predaka
i neće ih promijeniti vaš odabir na Tinderu.
(Smijeh)
(Pljesak)
Tehnologija neupitno mijenja način na koji udvaramo:
mejlanje, SMS-anje,
emotikoni za izražavanje osjećaja,
seksualne poruke,
lajkanje slika, selfiji...
Primjećujemo nova pravila i tabue u udvaranju.
Ali
mijenja li išta od toga ljubav?
Sjetite se samo kasnih 40-ih
kada su automobili postali popularni,
a s njima i kreveti na četiri kotača.
(Smijeh)
A pojava kontracepcijskih pilula?
Omogućile su ženama da se oslobode okova trudnoće i društvene štete
i da konačno slobodno izraze svoju primitivnu, iskonsku seksualnost.
Čak ni stranice za upoznavanje ne mijenjaju ljubav.
Ja sam viši znanstveni savjetnik stranice Match.com
već 11 godina.
Uporno im govorim, i oni se slažu sa mnom,
da to nisu stranice za hodanje,
već za upoznavanje.
Kada sjedite u baru,
kafiću,
na klupi u parku,
vaš prastari mozak iznenada se budi poput uspavane mačke
i nasmiješite se,
smijete se,
slušate
i paradirate kao što su i naši preci to činili prije 100 000 godina.
Možemo vam dati gomile ljudi -
kao i druge stranice za upoznavanje,
ali jedini pravi algoritam nalazi se u našem mozgu.
Tehnologija to neće promijeniti.
A neće promijeniti ni to koga odabiremo voljeti.
Proučavam biologiju osobnosti
i počela sam vjerovati
da smo razvili četiri velika stila razmišljanja i ponašanja
povezanih sa sustavima dopamina, serotonina,
testosterona i estrogena.
Inspirirana znanosti mozga stvorila sam upitnik
koji mjeri koliko izražavamo te osobine -
odnosno skupinu osobina -
povezane sa svakim od ova četiri sustava mozga.
Zatim sam taj upitnik postavila na različite stranice za upoznavanje
u 40 zemalja.
Dosada je taj upitnik ispunilo 14 milijuna ljudi
i sada vidim tko koga prirodno privlači.
Ispostavilo se
da su oni koji imaju izražen sustav dopamina
znatiželjni, kreativni, spontani i energični.
Pretpostavljam da je u ovoj prostoriji puno takvih ljudi -
njih privlače ljudi poput njih.
Znatiželjni, kreativni ljudi trebaju ljude poput sebe.
Oni koji imaju izražen sustav serotonina
više su tradicionalni, konvencionalni, slijede pravila,
poštuju autoritet,
religiozni su - religioznost se nalazi u ovom sustavu -
i tradicionalni ljudi vole tradicionalne ljude.
U ovim primjerima sličnosti se privlače.
U druga dva primjera suprotnosti se privlače.
Ljudi s izraženim sustavom testosterona
analitički su nastrojeni, logični, direktni, odlučni,
a vole svoju suprotnost:
nekoga s više estrogena,
nekoga rječitog
tko zna s ljudima,
tko je intuitivan,
topao i emocionalno ekspresivan.
Imamo prirodne obrasce odabira partnera.
Moderna tehnologija neće promijeniti koga odlučujemo voljeti.
No, moderna tehnologija stvara moderan trend
koji je meni prilično važan.
Povezan je s konceptom paradoksa izbora.
Milijunima godina
živjeli smo u malim društvima lovaca-sakupljača.
Nismo mogli birati
između 1 000 ljudi na stranici za upoznavanje.
Nedavno sam ovo proučavala
i mislim da u mozgu postoji optimalan broj koji može prihvatiti;
ne znam koji to, ali navodno, prema iščitanim podatcima,
možemo prihvatiti od pet do devet alternativa, a poslije toga
ulazimo u ono što znalci nazivaju kognitivnim preopterećenjem
nakon kojega ne izabirete nikoga.
Zbog ovog kognitivnog preopterećenja
javlja nam se novi oblik udvaranja
koji ja nazivam usporena ljubavi.
Do tog sam zaključka došla radeći na stranici Match.com.
U zadnjih šest godina svake godine
provodimo istraživanje pod nazivom "Samci u Americi".
Ne ispitujemo populaciju naše stranice,
već populaciju Amerike.
Uzmemo 5 000 i više ljudi,
što je reprezentativni uzorak SAD-a prema popisu stanovnika.
Prikupili smo podatke 30 000 ljudi
i svake godine
uviđam neke od istih obrazaca.
Svake godine kad postavim pitanje,
preko 50% ljudi imalo je vezu za jednu noć,
ne nužno prošle godine, ali tijekom života -
50% ljudi imalo je prijatelja s povlasticama
tijekom svog života,
a preko 50% ljudi dugoročno je živjelo s drugom osobom
prije braka.
Amerikanci misle da je to nepromišljeno.
Dugo sam u to sumnjala;
obrasci ponašanja su prejaki.
Mora postojati neko darvinsko objašnjenje.
Nije baš toliko ljudi ludo.
Naišla sam na statistički podatak koji mi je sve razjasnio.
Bio je to zanimljiv akademski članak
u kojem sam saznala da 67% samaca u Americi
koji dugoročno žive s nekim
nisu se još vjenčali jer strahuju od razvoda.
Strahuju od društvenih,
pravnih, emocionalnih
i ekonomskih posljedica razvoda.
Shvatila sam da to nije nemar -
mislim da je to oprez.
Današnji samci žele znati baš sve o svome partneru
prije nego što se vjenčaju.
Puno se toga nauči ispod plahti,
ne samo o tome kako netko vodi ljubav
već i o tome jesu li srdačni,
znaju li slušati,
a u mojim godinama,
imaju li dobar smisao za humor.
(Smijeh)
U današnje doba kada imamo previše izbora,
premalo se bojimo trudnoće i bolesti
i ne sramimo se seksa prije braka,
ljudima se ne žuri voljeti.
I događa se to
da se produžuje faza koja prethodi obvezivanju
na brak.
Nekoć je brak bio početak veze,
a sada je njezin vrhunac.
Ali ljudski mozak --
(Smijeh)
ljudski mozak uvijek pobjeđuje
i u SAD-u
86% Amerikanaca oženit će se do 49. godine.
Čak i u kulturama diljem svijeta gdje ženidba nije tako česta
stanovnici se na kraju skrase s dugoročnim partnerom.
Počela sam razmišljati:
ako se tijekom ovog dugog razdoblja koje prethodi obvezivanju,
možete riješiti loše veze prije nego što se vjenčate,
možda ćemo sada imati više sretnih brakova.
Provela sam istraživanje na 1 100 američkih bračnih parova --
naravno, ne na stranici Match.com --
i postavila sam im puno pitanja.
Jedno od pitanja glasilo je:
biste li se ponovo vjenčali za osobu s kojom ste trenutno u braku?
Odgovor je bio u 81% slučajeva bio da.
Najveća promjena u modernoj romantici i obiteljskom životu
nije tehnologija,
a nije čak ni usporena ljubav,
već navala žena na burzu rada
u kulturama diljem svijeta.
Milijunima godina
naši su predci živjeli u lovačko-sakupljačkim društvima.
Žene su putovale na posao kako bi skupljale voće i povrće.
Vraćale su se kući sa 60% - 80% večere.
Obitelj dvostrukog dohotka bila je pravilo,
a žene su smatrane jednako ekonomski, društveno
i seksualno moćne kao i muškarci.
Okolina se nekako promijenio prije 10 000 godina.
Počeli smo se nastanjivati na farmama
i žene i muškarci nekako su postali prisiljeni
vjenčati se za pravu osobu
pravog porijekla,
pripadnika prave religije,
iz prave obitelji, društvenih i političkih veza.
Muški poslovi postadoše važniji:
morali su micati kamenje, rušiti drva, obrađivati zemlju.
Opskrbljivali su lokalne trgovine proizvodima i kući donosili
njihovu protuvrijednost.
Uz to
uvriježila su se određena uvjerenja:
djevičanstvo prije braka,
ugovoreni brakovi - strogo ugovoreni brakovi -
uvjerenje da je muškarac glava kuće,
a da je ženi mjesto u njoj
i što je najvažnije -
poštuj muža svoga i dok nas smrt ne rastavi.
Toga više nema.
Ova uvjerenja nestaju, a posvuda su
već i nestala.
Trenutno se nalazimo u bračnoj revoluciji.
Odbacujemo poljoprivrednu tradiciju staru deset tisuća godina,
a prihvaćamo egalitaran odnos među spolovima -
nešto što je sukladno pradavnom ljudskom duhu.
Nisam blesava;
treba žaliti za odbačenim.
Proučavala sam razvod u 80 kultura,
i prevaru u mnogima
i ima tu puno problema.
Kao što je William Butler Yeats rekao:
"Ljubav je nepredvidljiva."
Dodala bih: "I svi od nje pogibamo."
(Smijeh)
Svi imamo problema,
ali mislim da je pjesnik Randall Jarrell to najbolje objasnio:
"Mračan, mučan svijet obiteljskog života -
tu i najbolji padaju, a i najponizniji se uzdižu."
Zapamtite ovo:
ljubav i privrženost ostaju,
tehnologija to ne može promijeniti.
Zaključit ću riječima:
svaki pokušaj razumijevanja ljudskih odnosa mora uzeti u obzir
jedno od najmoćnijih odrednica ljudskog ponašanja:
neutaživ,
prilagodljiv,
iskonski ljudski nagon za ljubav.
Hvala vam.
(Pljesak)
Kelly Stoetzel: Hvala ti, Helen!
Kao što znaš, imamo još jednog govornika
koji se bavi tvojim područjem.
Ona tome prilazi iz druge perspektive.
Esther Perel psihoterapeutkinja je za parove.
Ti proučavaš podatke,
a ona priče koje joj parovi ispričaju
kada joj dođu u potrazi za pomoći.
Pridruži nam se na pozornici,
Esther.
(Pljesak)
Esther,
slušajući Helenin govor,
je li ti se neki dio
učinio već viđenim u tvom radu,
a koji bi željela prokomentirati?
Esther Perel: zanimljivo je jer je u jednu ruku
potreba za ljubavi sveprisutna i univerzalna,
ali način na koji volimo --
značenje koje mu pridajemo --
pravila koja vode naše odnose
značajno se mijenjaju.
Do sada smo radili prema modelu
koji je reguliran dužnostima i obvezama,
potrebama kolektiva i odanosti,
a sada prelazimo
na model slobodnog izbora i osobnih prava,
samoostvarenja i sreće.
To sam prvo pomislila -
ta se potreba ne treba mijenjati,
ali kontekst i način na koji reguliramo te odnose
uvelike se mijenjaju.
Što se tiče paradoksa izbora,
čini mi se kao da uživamo u neobičnosti
i zaigranosti
koju veća mogućnost izbora donosi,
a istovremeno,
kako ste govorili o kognitivnom preopterećenju,
primjećujem mnogo ljudi
koji se užasavaju nesigurnosti i sumnji u sebe same
koja nastaje uslijed ovolike količine izbora.
Time nastaje SOPP
koji nas vodi -
SOPP, strah od propuštenih prilika, odnosno strah od propuštanja -
i tjera nas da se zapitamo kako znamo da smo našli pravoga -
onog pravog.
Stvorili smo nešto što ja nazivam stabilnom nejasnoćom.
Stabilna nejasnoća nastaje kad se previše bojimo biti sami,
ali ne želimo stvarati intimnost.
To je niz taktika koje produžuju nesigurnost odnosa,
ali i nesigurnost prekida.
Na internetu razlikujemo tri takve taktike.
Prva: zahlađenje i zakuhavanje.
To su sjajne taktike ako si želite kupiti vremena,
a pružaju pasivnost
koja naglašava nedefiniranu narav odnosa,
ali istovremeno vam daje dovoljno utješne dosljednosti
i dovoljno slobode neodređenih granica.
(Smijeh)
Da?
Druga: iščezavanje.
Iščezavanje je
kada nestanete s platforme za dopisivanje
i tada se ne morate nositi s boli koju nanosite drugima
jer je nevidljiva i vama.
(Smijeh)
Da?
Razmišljala sam - ove su mi riječi same došle dok sam vas slušala,
kako rječnik također stvara stvarnost,
a to je istovremeno
moje pitanje za vas:
Kada se promijeni kontekst, mislite li
da narav ljubavi ostaje ista?
Vi proučavate mozak, a ja ljudske odnose i priče,
pa mislim da vrijedi sve ono što ste rekli i još ponešto.
Ne znam uvijek do koje razine promjena konteksta...
Počinje li se mijenjati u određenom trenutku --
ako se značenje promijeni, mijenja li se i potreba,
ili je potreba neovisna o kontekstu?
HF: Opa! Pa --
(Smijeh)
(Pljesak)
Imam tri stvari za reći, zar ne?
Prvo, kao odgovor na vaš prvi argument:
nesumnjivo smo se promijenili, sada želimo osobu koju ćemo voljeti,
a tisućama godina, morali smo se vjenčati za pravu osobu
pravog porijekla i s pravim vezama.
U biti, u mojim istraživanjima od 5 000 ljudi godišnje
pitam ih što traže.
Svake godine, preko 97 % ispitanika odgovara:
EP: Popis traženog raste.
HF: Pa ne baš.
Preko 97% ljudi
želi nekoga tko ih poštuje,
nekoga kome mogu vjerovati i povjeriti se,
nekoga tko ih nasmijava,
nekoga tko će izdvojiti vrijeme za njih
i nekoga tko im je fizički privlačan.
To je konstanta.
A svakako postoje dva dijela --
EP: Znate li kako ja to nazivam?
To ljudi nisu prije govorili --
HF: Upravo tako.
EP: Govorili su da žele nekoga za društvo,
ekonomsku podršku, djecu.
Prešli smo iz proizvodne u uslužnu ekonomiju.
(Smijeh)
Uvelike smo to učinili u kulturi, a sada to činimo i u braku.
HF: Točno, to uopće nije upitno.
Milenijalci zaista žele biti dobri roditelji,
dok starije generacije žele lijep brak,
ali nisu toliko željni biti dobri roditelji.
Sve su te finese vidljive.
Osobnost se sastoji od dva osnovna dijela:
kulturu -- sve što su vas odgajali da činite, vjerujete i govorite --
i temperament.
Ja sam ovdje govorila o temperamentu,
a on će se mijenjati kako se mijenjaju i vremena
i uvjerenja.
Po pitanju paradoksa izbora,
uopće nije upitno da je to nezgodno.
Milijunima godina gledali smo zgodne dečke
s druge strane bare
i prepustili se.
EP: Da, ali --
HF: Želim reći još nešto.
U konačnici društva lovaca sakupljača
za života su imala po dva-tri partnera.
Nije im bilo dosadno!
Ne kažem da i mi tako živimo,
ali uvijek smo imali alternative.
Čovječanstvo je oduvijek --
zapravo, mozak je "uravnoteženo" građen
i odlučuje na temelju pokušaja:
Hoću li doći i ostati? Hoću li otići ili ostati?
Kakve mi ovo prilike pruža?
Kako da se nosim s ovime?
Upravo gledamo drugu verziju toga.
KS: Hvala vam objema.
Mislim da ćete večeras imati milijun partnera za večeru.
(Pljesak)
Hvala vam, hvala vam.