Чи знали ви, що кожного разу, як музикант бере до рук інструмент,
в мозку у нього ніби вибухає феєрверк?
Зовні він може бути спокійним і зосередженим,
читати ноти, робити чіткі й умілі рухи.
Тим часом у мозку триває свято.
Звідкіля ми знаємо це?
За останні десятиліття
нейробіологи зробили чимало відкриттів
про роботу мозку, досліджуючи його в реальному часі
за допомогою МРТ і сканерів позитрон- емісійної томографії (ПЕТ).
Людину під'єднують до апарата й спостерігають,
як під час читання або вирішення математичних прикладів,
певні ділянки її мозку активізуються.
Та коли дослідники увімкнули музику,
у мозку в учасників ніби вибухнули феєрверки.
Одночасно підсвітились зони мозку,
які сприймають звук,
розрізняють окремі елементи, як-от мелодію й ритм,
і знову збирають їх в єдине музичне враження.
Ця робота триває в мозку лише мить:
розпочинається, коли ви вперше чуєте мелодію,
і закінчується, щойно ваша нога починає відбивати ритм.
Після аналізу мозку слухачів,
вчені дослідили мозок музиканта,
в якому маленькі феєрверки перетворились на фестиваль.
Отже, прослуховування музики активізує в мозку
досить цікаву діяльність,
а виконання музики подібне до інтенсивного тренування.
Нейробіологи побачили, як спалахували ті зони мозку,
де різноманітна інформація оброблялась
згідно зі складними, взаємопов'язаними й напрочуд швидкими алгоритмами.
Чому ж музика змушує мозок сяяти?
Дослідження досить нові,
та нейробіологи вже отримали цікаві результати.
Гра на музичному інструменті
активізує чи не всі області мозку одночасно,
зокрема, зорову, слухову й моторну зони кори.
Так само, як регулярні вправи зміцнюють тіло,
постійні заняття музикою зміцнюють мозкові функції,
які дозволяють людям застосувати нові навички в іншій діяльності.
Найбільша відмінність між прослуховуванням і виконанням музики
- це те, що гра вимагає дрібної моторики,
що контролюється обома півкулями мозку.
А також поєднує лінгвістичну й математичну чіткість,
властиві лівій півкулі,
із новітністю та творчістю правої півкулі.
Тому виконання музики
збільшує об'єм й активність мозолистого тіла мозку,
"місточка" між двома півкулями,
завдяки якому мозкові сигнали проходять швидше й складнішими шляхами.
Тому музиканти можуть розв'язувати проблеми
більш ефективно й креативно в академічній і соціальній сферах.
Оскільки під час створення музики важливо надати
їй певного емоційного змісту,
музиканти зазвичай мають ліпші організаторські здібності,
зокрема,
тактичне й стратегічне планування, увага до деталей,
аналіз водночас пізнавального й емоційного аспектів.
Ці здібності впливають і на роботу пам'яті.
Звісно, музиканти мають неабияку пам'ять,
яка створює, зберігає й відтворює інформацію швидше й точніше.
Дослідження показали, що завдяки складній структурі свого мозку музиканти
надають кожному спогаду декілька міток,
як-от, концептуальну, емоційну,
слухову й контекстуальну,
наче в пошуковій інтернет-системі.
Звідки ми знаємо, що це переваги музики,
а не спорту чи малювання?
Можливо, люди, які займаються музикою,
були розумнішими від самого початку?
Нейробіологи шукають відповіді на ці питання, та поки що
вони дізналися, що творчі й естетичні аспекти
вивчення гри на музичному інструменті
не схожі на жодну навчальну діяльність, зокрема й в інших видах мистецтв.
Для кількох досліджень вибірковим методом відібрали учасників
з однаковим рівнем
когнітивних функцій та нейронної обробки.
В результаті, учасники, які вчилися музиці,
мали поліпшену функцію багатьох ділянок мозку.
Новітні дослідження про інтелектуальні переваги гри на музичних інструментах
розширили наші знання про розумову функцію мозку,
і про внутрішні ритми й складний взаємозв'язок,
що утворює дивовижний оркестр нашого мозку.