Conversații spontane cu Mooji
Monte Sahaja 3 Decembrie 2012
[muzică]
Relațiile și Adevărul
[Mooji] Îmi aduc aminte de o fată,
probabil mulți își amintesc de ea
dar n-o să vorbesc în mod special despre ea.
Ea a ajuns într-un loc extraordinar al recunoașterii.
Pur și simplu s-a deschis cu totul pe scenă în fața tuturor.
Și după două-trei zile n-am mai văzut-o,
ceva în mine a spus: Unde e fata aceea? Vreau s-o văd.
N-am mai văzut-o de ceva vreme. Trei-patru zile n-a văzut-o nimeni.
„Știe cineva unde locuiește?”
„Știu eu unde stă, o s-o sun.”
Apoi a venit. „Ce s-a întâmplat cu tine? Nu te-am mai văzut.”
Ea a răspuns: „Da, da”, după satsang, afară.
„Da, da, da. Știi, Mooji, ceva minunat s-a întâmplat,
fiindcă după aceea am urcat pe Arunachala.
Eram acolo sus, și am întâlnit
acest bărbat, am întâlnit această ființă.
Și pare total eliberat.
Și s-a întâmplat pur și simplu. Ne-am întâlnit.
Și apoi am petrecut foarte mult timp împreună.
E ca și cum... M-am îndrăgostit de această ființă.
Apoi m-am întrebat în mintea mea cum pot avea doi maeștri,
cum este posibil?
Apoi eu i-am spus fetei:
Crezi că asta a fost într-adevăr intenția Conștiinței pentru tine,
să te aducă într-un loc al recunoașterii,
apoi să aducă această dualitate și confuzie grea?
A fost conștiința cea care a făcut asta sau nu?
Deoarece cumva, în secret,
ceva din tine, poate o vasana sau o tendință adâncă
este că tu ai nevoie de cineva, că ai mereu nevoie de cineva.
Așadar ăsta e asul din mânecă, al minții.
[Prieten 1] Așa pare. [Mooji] Da, vezi tu.
Este: „Ah! Acuma am întâlnit o ființă care s-a îndrăgostit de mine,
chiar la momentul când ajungeam la libertate. Minunat!
Ce sfârșit frumos! [râsete]
Și știu cine este și acest personaj.
Este mereu la pândă.
Înțelegi?
Și apoi cumva am spus: Dar...
tu ai aruncat totul.
Ai aruncat totul pentru că ceva din tine avea o nevoie,
pare că are nevoie să fie cu cineva, și a devenit o puternică distragere.
Pe măsură ce însuși egoul se dizolvă, atras în acel spațiu interior,
niște traume vin după el.
Iar cea mai mare salvare pentru ego este o relație.
„Oh Doamne! Credeam că sunt terminat. Cineva chiar mă iubește.” [râsete]
Și, bum! Ai plecat la apusul soarelui, pe calul tău alb.
Și nu te mai vedem, nu pe aici, nu pentru o vreme.
Și de atâtea ori s-a întâmplat asta.
De atât de multe ori.
[P.2] Pentru mine a fost cea mai mare provocare pe care am avut-o vreodată,
[P.2] chestia asta cu relațiile. Mereu, fiindcă...
[P.2] Ei bine, poate e tot o condiționare că ai această convingere
[P.2] că dacă găsești partenerul potrivit, restul vieții tale va fi...
[P.2] ești îndrăgostit și totul e minunat, fantastic și frumos,
[P.2] și flori și de toate. Și de multe ori am căzut în asta.
[P.2] Da, urmez această idee, această noțiune că...
[P.2] Sau chiar mă hipnotizez că atunci când mă îndrăgostesc,
[P.2] aceasta e, în sfârșit, persoana potrivită, pentru restul vieții mele.
[Mooji] Cine are această nevoie?
Ar trebui să cercetezi.
Pentru că în realitate nu are de-a face cu iubirea.
De fapt este o fantezie falsă care te atrage înapoi în tufiș.
Și când ești îndeajuns de confuz
te va elibera din nou
ca să rătăcești, lovindu-te de copaci
fiindcă ți-ai ratat șansa. Este ceea ce s-a întâmplat cu mulți oameni.
Și nu trebuie să limităm asta doar la relații romantice.
Acesta e doar unul din marile râuri,
dar asta apare în multe lucruri.
Orice e nevoie, oricare e veriga ta slabă,
va veni prin această ușă, pe această cale.
Ceva care să-ți ademenească mintea să plece iar, să caute o ieșire.
Această ieșire.
De aceea, măreț e acela care transcede toate aceste lucruri.
Nimeni n-are nevoie să se mândrească cu asta.
Poate apărea, iar atunci când e prezent, îți curge prin vene,
și cu așa o intimitate remarcabilă încât nici nu o pui la îndoială.
Intri într-o stare de beție.
În final, ești mereu de unul singur.
Trezește-te la acest adevăr.
Mintea va spune: „E atât de dificil de trăit cu toți oamenii ăștia,
și uneori e...” Multă văicăreală.
Dar oriunde viața îți așează forma,
nu există un eșec automat nicăieri în tine,
decât dacă cedezi unei astfel de mentalități,
să te întorci la acel mod vechi de gândire.
Și pare că viața e întotdeauna e pe muchia unui astfel de haos.
Niciuna din scuzele tale nu e adevărată. Niciuna din scuzele noastre nu e reală.
Noi le inventăm.
Ceva în interior decide: „Nu vreau să fac asta.”
Și va găsi o ieșire din asta.
E viața.
Conștiința nu suferă.
Dar tu, cel care îți imaginezi că ești cel ce pleacă sau vine, acela va suferi.
Ce mai e de zis acum...
[P.3] Mi-a plăcut mult ce ai spus ieri, era o fată din Japonia și tu ai spus:
[P.3] „Bărbatul e făcut pentru Dumnezeu și femeia e făcută pentru Dumnezeu.”
[P.3] Pentru mine, acesta a fost un adevăr atât de profund.
[P.3] Și de asemenea, când vorbești despre această solitudine...
[P.3] Am avut această experiență și această cunoaștere foarte profunde
[P.3] într-o zi când am privit în interior și am văzut că sunt absolut singură,
[P.3] și la început m-am simțit atât de speriată,
[P.3] și chiar m-a îngrozit să văd această singurătate.
[P.3] Dar la sfârșit, când devii confortabil cu asta,
[P.3] este atât de frumos când pur și simplu te lași să cazi în asta,
[P.3] și realizezi că este cel mai mare adevăr!
[Mooji] Da, mintea se sperie de această singurătate,
fiindcă ea pictează imaginea unei persoane,
ceea ce e un lucru foarte limitat, vulnerabil, singur ca și persoană.
Dar adevărata singurătate este că ești singur ca întreg,
ca totalitate, cumva.
[Mooji] Oricum... [P.4] Sri Mooji,
[P.4] împărtășirea și susținerea într-o relație,
[P.4] simt că este și foarte frumos.
[Mooji] Da. [P.4] Chiar dacă sunt singur.
[Mooji] Ajung și la asta.
Sunt exemple frumoase.
[P.5] Pentru mine, nu pare că e...
[P.5] Pare că e ceva vechi, e cumva chiar în ADN-ul acestui corp-minte.
[P.5] Mie de fapt îmi place să fiu singură, iar când sunt într-o relație
[P.5] vreau mereu să am spațiul meu. Deci văd asta.
[P.5] Pare că atunci când vorbești despre vasane,
[P.5] ceva este acolo, e vechi și cumva trebuie ars
[P.5] și nu știu cum se întâmplă această ardere.
[Mooji] Da. Pare că stă în calea iubirii adevărate, de fapt.
Asta nu e o discuție anti-relații sau așa ceva,
pentru că e posibil, bineînțeles.
Avem dovada acestui lucru.
Și adesea cele mai bune relații nu sunt cele după care alergi;
sunt cele care pur și simplu se revelează de la sine. Cum spun eu,
iubitul nu este ales, este pur și simplu recunoscut.
Nu spun că ar trebui să pleci în căutarea partenerului tău de viață, sau ce-o fi.
Cred că asta apare din alt loc.
Și n-ar trebui să urmărim aceste lucruri.
Când nu o faci, atunci descoperi viața ta.
Într-un mod frumos,
poți întâlni pe cineva, găsi pe cineva
în a cărui prezență te simți profund confortabil și liniștit,
și te îndrăgostești în cel mai natural mod.
Iar legătura voastră nu devine o distragere de la Adevăr,
ci aprofundează călătoria și posibilitățile.
Sporește posibilitățile de descoperire a Adevărului.
Rezonați unul cu celălalt.
Deveniți aproape un maestru unul pentru altul dacă sunteți sinceri în inimă.
Dar în Tiruvannamalai de exemplu,
a fost prea extravagant acest circ pentru mine, fiindcă...
Apăreau de peste tot, ping! ping! ping! așa.
Fiindcă atât de multă nesiguranță ieșea la suprafață, legată de „Eu dispar”.
Și eu-l care dispare, chiar și dispariția eu-lui,
și aparenta teroare a aceluia care e speriat de dispariție,
e o puternică bucurie, în același timp, care este acolo.
Fiindcă cel care dispare, slavă Domnului,
este cel care trebuie să dispară,
pentru a-l descoperi pe acela care nu poate dispărea.
Propriul tău Sine.
E atât de multă rezistență.
De aceea pare atât de rar pentru o ființă umană să iasă cu adevărat
din aceste tertipuri și distorsionări.
Atunci când te agăți de sentimentul de ego, există o vulnerabilitate
și o nevoie de a fi în siguranță sau de a primi siguranță,
sau de a crede o promisiune sau vreo proiecție.
Așadar vinovatul nu este relația, ci egoul.
Relațiile romantice sunt doar o cale excelentă de a expune
unele lucruri pe care alte relații nu le pot demasca.
Fiindcă ele într-adevăr intensifică și demască strategiile ascunse ale egoului,
ce încearcă să-și satisfacă propriile proiecții.
Va veni o vreme când aceste lucruri nu înseamnă nimic pentru tine.
Nu vei știi ce este un ego, și ce înseamnă.
„Ce este egoul? Ce e o persoană? Ce este asta?”
Poate nici nu te vei întreba „Ce este aceasta?”
Nu va avea niciun gust pentru tine.
Voiam să spun ca mâncarea nesărată
dar multor oameni de aici le place mâncarea nesărată. [râsete]
Dar hai să nu cădem în capcana relației.
Nu e vorba doar despre relație.
Decât dacă nu cumva vorbești de relații în sensul mai larg,
care este interacțiunea nostră cu universul, în acest univers.
Nu totul se reduce la Romeo și Julieta.
Doar pare să aibă de-a face cu micile trucuri din capul nostru,
atunci când devii obsedat de o identitate care nu este reală.
Și cum îți distrage atenția,
de la această unică și de bun augur descoperire.
Cea mai puternică distragere intră în scenă.
[muzică]
Adeseori, cele mai bune relații nu sunt cele după care alergi,
sunt acelea care pur și simplu se revelează de la sine.
Iubitul nu este ales, este pur și simplu recunoscut.
[muzică]
www.mooji.org