Ötven évvel ezelőtt
az emberiség megkezdte a rák elleni harcot.
A harc kezdetekor
a kemoterápia volt az elsődleges terápia.
Ma, ötven év elteltével
még mindig a kemoterápia az elsődleges rákterápia.
Mi folyik itt?
Bár dollármilliárdokat költünk rákkutatásra,
nem látszanak e beruházás eredményei.
Még mindig a kemoterápia, a radioterápia és a sebészeti beavatkozás
az elsődleges terápia a rákkezelésben,
a kutatásba fektetett idő és dollármilliárdok ellenére.
Mi történik hát a rákkutatásban?
Talán nem is akarjuk gyógyítani a rákbetegségeket?
Abszurd elképzelés.
Vagy talán rossz irányból fogunk neki a kutatásoknak?
A daganatos betegségeket túlélők száma szerencsére nő.
A rák elleni harcot azonban még nem nyertük meg.
Tudósok a rákkezelések második generációját fejlesztik.
Ezek helyettesíthetik majd a kemoterápiát, a radioterápiát és a műtéteket.
Tavaly két ilyet jóvá is hagytak.
Egyik az immunterápia,
a másik a génterápia.
Az immunterápia a következőképpen működik:
a rákbetegtől leveszünk immunsejteket,
más néven T-limfocitákat.
Elküldjük egy laboratóriumba,
ahol e sejtek génjeit a rák elleni harcra programozzák.
Ezután visszajuttatjuk őket a beteg szervezetébe.
Három hónap elteltével a páciens megszabadult a ráktól.
Sokan úgy gondolják, köztük tudósok is,
hogy a rákkezelés jövőjét az immunterápia jelenti.
De én nem így hiszem.
Három, illetve inkább négy problémám van
e kezeléssel kapcsolatban.
Az első az, hogy csak egyetlen tumorbetegség ellen hatásos,
a limfoblasztos leukémia ellen.
Ennél azonban jóval több rákfajta létezik:
mellrák, agydaganat, bőrrák,
és még sorolhatnám.
A második probléma:
csak 25 évnél fiatalabbaknál hatékony.
A rák viszont bármely életkorban lecsaphat.
A harmadik probléma,
amely mindkét tavaly jóváhagyott terápiára érvényes:
rendkívül költségesek.
Egy immunterápia 475 000 dollárba kerül.
Nem, ez a szám nem a biztosítójuk telefonszáma.
Ez egyetlen beteg kezelésének költsége,
egyetlen rákfajta ellen.
Vajon mitől ilyen drágák a rákterápiák?
Miért kell eladnunk egyik szervünket, hogy a másikat kezeltessük?
Elkeserítő jövő vár ránk,
hacsak nem teszünk valamit.
Hatékony rákterápiára van szükségünk,
mely hosszú távon működik,
és amely szükség esetén elérhető.
Még egy gond ezekkel a terápiákkal az,
hogy mire megfizethetőek lesznek,
már nem hatnak.
Évekbe telik,
mire egy középosztálybeli beteg megengedhet magának egy immunterápiát.
Addigra pedig már nem lesz hatásos,
mert a ráksejtek ugyanarra a kezelésre nem ugyanúgy reagálnak holnap,
ahogy ma.
Olyasmire van tehát szükségünk, ami hosszú távon működik.
Mi lenne akkor, ha ahelyett, hogy 475 ezer dollárt elpazarolnánk
egyetlen beteg egyetlen rákfajta elleni kezelésére,
ugyanennyi pénzért minden ráktípust megelőzhetnénk
15 ember esetében?
Az emberi szervezet természetes védekezőrendszere
megvéd a rák ellen.
Most is működik a testünkben.
Úgy hívják, hogy DNS-javító folyamat.
A DNS-másolás során
hibák, mutációk keletkezhetnek.
E mutációk száma növekedhet
káros vegyi anyagok, sugárzás hatására,
egészségtelen életmód következtében,
de néha az öröklődés is szerepet játszik ebben.
Rendelkezünk azonban olyan fehérjékkel,
melyek feladata e mutációk azonnali kijavítása.
Sejtjeinkben most is ez történik.
Mi lenne, ha valahogy fokozni tudnánk
sejtjeink DNS-javító képességét?
Tulajdonképpen már képesek vagyunk erre.
Tudjuk, mely fehérjék vesznek részt a DNS-javításban,
és hogy hogyan befolyásolhatjuk őket,
mégpedig a CRISPR-nek nevezett génszerkesztő eljárás segítségével,
melyről hallhattak már a hírekben.
A CRISPR a legpontosabb génszerkesztő eljárás
az emberiség történetében.
Ugyanakkor rendkívül hatékony.
E technika segítségével elérhető lenne,
hogy a sejtekben a DNS-javítás bármikor elsőbbséget élvezzen.
Van azonban egy bökkenő.
Ha mindegyik ráktípus ellen akarunk védekezni,
biztosítanunk kell,
hogy az egész testünk génálllománya módosítva legyen,
vagyis hogy minden egyes sejtünk a rák ellen legyen programozva.
Ez egy felnőtt embernél végrehajthatatlan,
mivel testünk 37 billió sejtet tartalmaz,
és ennyi sejtet lehetetlen lenne átszerkeszteni.
Nem létezik olyan technológia, olyan génszállító eljárás,
mellyel ilyen sok sejthez eljuttathatók lennének a gének.
De mi lenne, ha ezt embriókban hajthatnánk végre?
Hogy miért bennük?
Mert a humán embrió csak nyolc sejttel rendelkezik
a megtermékenyülés utáni harmadik napon.
E nyolc sejtet pedig
képesek vagyunk kezelni.
Sőt, már napjainkban is csinálunk ilyet.
Nézzük csak meg az eredményeket.
A tudósok humán embriók génjeit programozzák át.
Korrigálnak egy génmutációt,
mely komoly szívbetegséghez vezetne.
Kezelnek egy vérrendellenességet.
De még csodálatosabb,
hogy HIV-vírussal szembeni rezisztenciát fejlesztenek ki embriókban.
Más szóval:
ha ezek az embriók emberré fejlődhetnének,
akkor gyakorlatilag soha nem fertőződnének meg
HIV-vírussal.
Ha embrionális génszerkesztéssel legyőzhetőek e betegségek,
akkor ez a módszer a rák ellen is működhet.
Ezt nevezzzük embrionális rákterápiának.
Úgy hiszem, ez az, amivel a rák legyőzhető.
Az benne a legszebb,
hogy mindössze nyolc sejttel kell dolgoznunk.
E nyolc sejtből felnőtt emberek fejlődnek,
37 billió génszerkesztett sejttel.
Elég egyszer megtennünk, egyetlen generációnál,
hiszen a következő generációk
automatikusan öröklik a változtatást.
Később ők is továbbadják a következő generációnak.
Az eljárás másik előnye, hogy gazdaságos.
A kezelés egy része már most is ismert eljárás:
hallhattak már a szervezeten kívüli megtermékenyítésről.
A spermiumot és a petesejtet laboratóriumban egyesítik,
embriót hoznak létre, majd visszajuttatják a szervezetbe.
Olyanoknál alkalmazzák, akik nem tudnak természetes úton teherbe esni.
Majdnem ugyanez az eljárás a miénk is,
csak egy plusz lépést szúrunk be,
ez pedig a génszerkesztés.
Átszerkesztjük az embrió génjeit, mielőtt visszakerül az anyai szervezetbe.
A költségek pedig nem magasak, a 475 000 dollárhoz képest legalábbis.
A szervezeten kívüli megtermékenyítés 15 000 dollárba kerül.
Vannak országok, ahol még olcsóbb.
Az embrió génszerkesztése pedig
tízezer dollár körül van.
1 500 dollárért már vehetünk egy CRISPR-készletet,
mellyel legalább 100 embrió génjeit szerkeszthetjük.
Micsoda lehetőségek!
Igaz, a géneditálást most még a szervezeten kívül kell végeznünk,
de biztos, hogy megtaláljuk majd a módját,
hogy az embrió az anya testében maradhasson a génszerkesztés közben.
Több lehetőségünk is van
az embrió rák elleni védekezőképességének fokozására.
Befolyásolhatjuk a molekuláris folyamatokat.
Egész jól ismerjük már a molekulákat,
melyek szerepet játszanak a daganatos betegségekben,
és már a megszületés előtt irányítani tudnánk őket.
Ahogy az emberi sejteket is.
Már a születés előtt végezhetnénk immunterápiát.
Még izgalmasabb,
hogy bizonyos tulajdonságokat át tudnánk venni más élőlényektől.
Biztos hallottak már a medveállatkákról, ők a Föld legszívósabb állatai.
A medveállatka
túléli a kozmikus sugárzást, a vákuumot a világűrben,
az extrém mennyiségű sugárzást,
vízmegvonáskor pedig testük üvegessé alakul.
Az az igazán érdekes, hogy túlélik a szélsőséges sugárzást,
amely az embereknél rákot okoz.
Tudósok elkezdték vizsgálni ennek okait.
Vajon mi védi őket a sugárzás ellen?
Találtak egy gént, amely ezért felelős.
Fogták és beültették emberi sejtekbe.
Az emberi sejt tehát most másik élőlény génjét is tartalmazta.
Az editált sejteket UV-sugárzásnak tették ki,
és tudják, mi történt?
Az immunsejtek ellenálltak a sugárzásnak.
40 százalékkal ellenállóbbak lettek.
Átvehetnénk tehát ezt a tulajdonságot.
Beültethetnénk humán embriókba,
egészen biztosan segítene a rák ellen.
Más élőlények is rendelkeznek különleges tulajdonságokkal,
ezeket szintén hozzáadhatnánk az emberi génállományhoz.
Képzeljünk el olyan jövőt,
ahol már nincs daganatos megbetegedés.
Tudják, mennyit költünk ma rákgyógyszerekre?
2015-ben világszerte 107 milliárd dollárt.
2020-ra ez várhatóan eléri a 150 milliárd dollárt.
Pusztán a gyógyszerekre költünk ennyit.
Ezen túl még dollármilliárdok mennek el rákkutatásra.
Ömlesztjük a pénzt a rákkutatásba,
miközben más fontos betegségekről elfeledkezünk:
az Alzheimer-kórról, szívbetegségekről, a szklerózis multiplexről,
gerincvelői megbetegedésekről stb.
Ezektől is meghalnak emberek, ezektől is végstádiumba kerülnek.
Ha minden anyagi forrásunkat
csak a rákkutatásra fordítjuk,
nem sok jónak nézünk elébe.
Képzeljünk el tehát egy világot,
ahol ezt a rengeteg pénzt nem kell többé rákkutatásra fordítani.
Nincs daganatos megbetegedés.
Mindenki olyan védekezőrendszerrel jön a világra,
ami megvédi a rák ellen.
A pénzt végre más betegségek tanulmányozására fordíthatjuk,
felfedezhetjük azok genetikáját is.
Pár év múlva pedig a tanultak segítségével
ugyanezt a technikát alkalmazhatjuk rájuk is.
Ez az a módszer, amellyel nemcsak a rákot,
de más betegségeket is gyógyíthatunk.
Ha megvan a tudásunk és a technológiánk, hogy ilyen különleges dolgot tegyünk,
mégis mi állhat utunkban?
Van néhány akadály, amit le kell győznünk,
mielőtt mindezek megvalósulnának.
Az első bioetikai.
Embriókkal dolgoznánk,
és jelenleg a legtöbb országban
tilos humán embriókon kutatásokat végezni
14 napos koruk után.
14 nap után ezért a humán embriókat elpusztítjuk.
Nem végezhetünk rajtuk kutatásokat.
Hogy vehetnénk észre az e kezelésekben rejlő lehetőségeket,
ha ilyen szigorúak a szabályaink?
Az a gond a bioetikával,
hogy az embriókutatások ellen alkotott szabályaink elavultak.
A tudomány és a technika folyamatosan fejlődik,
de az ötven éve hozott szabályaink változatlanok,
nem bíráljuk fölül őket.
Ez hatalmas probléma.
Ezért gondolom azt,
hogy az embrióterápiára vonatkozó 14 napos szabályt
újra át kéne gondolnunk,
meg kéne vitatnunk,
kevésbé szigorúnak kéne lennünk,
hogy megérthessük az embriókezelés jelentőségét.
Hihetetlen távlatok nyílnának meg előttünk,
ha lazítanánk a szabályokon.
A második akadály az üzleti érdek.
A rákbetegségek stabil bevételi forrást jelentenek.
Ez probléma, és ameddig ez létezik,
mindig lesznek olyanok, akik ebből profitálnak.
Ezek azok, akik a rákkutatásba fektetik a pénzüket.
Miért invesztálnának olyan kutatásba,
mely örökre kiirtaná a rákbetegségeket?
Az üzleti érdek tehát egy másik nagy akadály.
Ha a rákot meg tudnánk szüntetni,
olyan cégek és magánszemélyek üzleti érdekeit sértenénk,
akik most ebből a betegségből profitálnak.
Szerencsére a rákkutatások egy részét
állami költségvetésből finanszírozzák.
Honnan származik ez a pénz?
Önöktől, az adófizetőktől.
Az önök adójának egy részét rákkutatásra költik.
Ezt pedig befolyásolni tudjuk.
Ha ezt a pénzt új területek feltárásába fektetjük,
talán előrébb jutunk,
mintha mindig csak az eddigiekre koncentrálunk.
Az elmúlt ötven év nem hozott jelentős fejlődést.
Az utolsó feladat a népesség figyelmének felkeltése.
A mai társadalmak gondja az, hogy szellemileg bezárkóztunk.
A többséget nem érdeklik a technológiai fejlesztések.
Nem fogadjuk el őket,
még ha soha nem is hallottunk róluk,
ha soha nem is tanultunk ilyesmiről.
Ez nagy gond.
Online fórumokon látható a hozzászólásokból,
hogy egyre nagyobb a tájékozatlanság.
Sokan elutasítják a tudományos eredményeket, a technológiai fejlődést,
pusztán azért, mert nem értik,
nem tanultak róla soha,
vagy talán mert nem jól tanítjuk őket.
Nagyon fontos tehát,
hogy nyitottak legyünk a technológia és a tudomány felé.
Nézzünk utána a lehetőségeknek, mielőtt bármit elfogadunk, elutasítunk.
Miután e témáról önöknek beszámoltam, mostantól az önök felelőssége is,
hogy e témát másokkal is megvitassák.
Hogy még többen tudjanak róla.
Befolyásolhatjuk a döntéshozókat a 14 napos szabály eltörlése érdekében,
hogy a kutatók embriókat is vizsgálhassanak,
az embrióterápiákat fejleszthessék,
és hogy végre legyőzhessük a rákot.
A tudás végtelen sok dologra használható,
a lehetőségek határtalanok,
és a döntés a mi kezünkben van.
Megtarthatjuk a rákbetegségeket tudatlanságból vagy kapzsiságból,
vagy legyőzhetjük mindörökre,
önzetlenségünk és megfontolt döntésünk jutalmaként.
Köszönöm.
(Taps)