Ez egy találmány története, amelyik megváltoztatta a világot.
Képzeljenek el egy gépet, amelyik tíz óra munkát egy órára csökkentene.
Egy hatékony gépet, melynek köszönhetően az emberek szabadon csinálhatnának mást,
egyfajta személyi számítógépet.
De a gép, amelyről beszélni fogok, mindebből semmit sem valósított meg.
Éppen az ellenkezőjét sikerült elérnie.
Az 1700-as években, az új amerikai Alkotmány korai időszakában
a rabszolgaság egy tragikus amerikai valóság volt.
George Washington és Thomas Jefferson elnökök lettek, de rabszolgákat tartottak,
bár ez a különös intézmény ellentétes a forradalmi eszméikkel és elveikkel.
Mindketten azt hitték, hogy a 19. században a rabszolgaság eltűnik.
Sajnos nagyot tévedtek.
Az ok egy találmány volt,
egy gép, amelyről valószínűleg már általános iskolában hallottak:
Eli Whitney úr gyapottisztító gépe.
1793-ban, a Yale-t elvégezve, a 28 éves Whitney Dél-Karolinába jött oktatónak.
Valószínűleg helyi ültetvényesek meséltek neki a gyapottisztítás nehézségeiről.
A magok kiválasztása a gyapotból fárasztó és időigényes volt.
Egy rabszolga kézzel, naponta fél kiló gyapotot tudott megtisztítani.
Az ipari forradalom kibontakozóban volt,
és a kereslet egyre nőtt.
Nagy-Britannia és New England nagy gyárai mohón várták a gyapotot a tömeggyártáshoz.
Whitney-nek volt egy "heuréka-pillanata" és megalkotta ezt a tisztítógépet.
Volt már hasonló, de kisebb és kevésbé hatékony gép évszázadokkal korábban is.
1794-ben Whitney csak tökéletesítette a meglévőt és találmányként bejegyeztette:
egy kis gép, amely kis kúpokkal mechanikusan választotta külön
a magokat a a szálaktól, amikor egy kart elfordítottak.
Ezzel egyetlen munkás 150-500 kilogramm gyapotot tudott letakarítani naponta.
1790-ben kb. háromezer bála gyapotot termeltek Amerikában évente.
Egy bála súlya körülbelül 250 kg volt.
1801-től a gyapottisztító gép elterjedésével
az éves gyapottermelés 100 ezer bálára nőtt.
Az 1812-es háború pusztítása után
a termelés elérte a 400 ezer bálát évente.
1803-ban Amerika terjeszkedett a Louisiana-földvásárlással:
az éves termelés négymillió bálára nőtt. A gyapot volt a király.
Túlszárnyalta az összes amerikai termék együttes értékét,
Amerika gazdasági termelésének 60%-át.
De a munkaerő-szükséglet csökkentése helyett ez a gép még fokozta azt,
mert egyre több rabszolgára volt szükség a gyapot ültetéséhez és begyűjtéséhez.
A gyapotgép, az északi és angliai gyárak, átalakították az amerikai rabszolgaságot.
1790-ben, az első amerikai népszámláláskor kb. 700 ezer rabszolga volt.
1810-re, a rabszolga-kereskedelem betiltása után két évvel Amerikában,
a számuk több mint egymillióra nőtt.
A következő 50 évben rohamosan nőtt, és 1860-ra, a polgárháború előtti évre
megközelítette a négymilliót.
Whitneyről csak annyit, hogy ő is sok más felfedező sorsára jutott.
Szabadalma ellenére mások könnyedén lemásolták a gépét, majd fejlesztették.
Mondhatjuk, hogy kalózmásolatokat készítettek róla.
Whitney nagyon kevés bevételhez jutott az Amerikát átalakító gépből.
De nézzük nagyban, és tegyük fel a még nagyobb kérdéseket.
Milyen tanulságot vonhatunk le a gyapottisztító gépből?
A történelem bebizonyította, hogy a találmányok kétélű fegyverek lehetnek.
Sokszor nem várt következményekkel járnak.
Az ipari forradalom gyárai elősegítették a fejlesztéseket és a gazdasági haladást.
De a gyerekmunkától is függtek,
mely tragédiákhoz is vezetett, mint a Triangle Shirtwaist gyári tűzeset,
melyben 1911-ben 100 nő halt meg.
Az egyszer használatos pelenkák megkönnyítették a szülők életét,
de kiirtották a pelenka-kiszállítókat.
Vajon kívánjuk a piszkos pelenkákkal tarkított szemétdombokat?
Einstein rendkívüli egyenlete a lehetőségek világát nyitotta meg.
De mi van, ha ezek közül egyik Hirosima?