"Az vagy, amit eszel",
de hányan tudjuk, mit eszünk valójában?
Hányan tudjuk,
milyen hatása van az élelmiszernek a környezetre, mielőtt a tányérra kerül?
Hányan tudják önök közül,
mivel jár a gazda számára az étel előállítása?
Tudják? Gondoltak rá valaha is?
Hányan gondolnak evés közben arra a gazdára,
aki előállította az ételt,
vagy a sorsára?
Ezek azok a kérdések, amelyek nem hagytak nyugodni,
amikor mezőgazdasági tanulmányaimat folytattam.
Míg mezőgazdasági doktori diplomám megszerzésére készültem,
választhattam.
Mint minden fiatal fiú a kilencvenes években,
én is nagyon szerettem volna bekerülni az indiai közszolgálatba.
Olvastam az indiai gazdaságról.
Tényleg megértettem az indiai gazdaságot,
egy vizsgára készülve.
Végül, mire eljutottam odáig, hogy szolgálatba lépjek,
állásajánlatot kaptam az Indiai Adóhivataltól.
De választhattam azt is, hogy mezőgazdasági kutatóként csatlakozom.
Nehéz döntés volt.
Én az utóbbi mellett döntöttem.
Azt gondoltam, folytatnom kéne az együttműködést a gazdákkal.
(Taps)
De ez nem tartott sokáig, hamarosan rátérek.
Mielőtt rátérnék, értsük meg, milyen az ételünk? Mit eszünk?
Mennyire biztonságos?
Mindannyian látták ezt a hírt, nem olyan régen.
Növényvédőszer-maradványok üdítőitalokban és palackozott vízben.
De másnapra elfelejtették.
Gondoltak arra, hogy jutott növényvédőszer-maradvány
a palackozott vízbe vagy az üdítőitalba?
Ha a palackozott vízben és üdítőkben volt,
akkor a vízben is kellett lennie, amelyet tea vagy kávé készítéséhez használnak.
De sohasem aggódunk emiatt.
A hír rövid, másnapra elfelejtjük.
Legalább erre kéne emlékeznünk: tészta nehézfémekkel.
Hányan gondoltak arra,
hogyan kerültek ezek a nehézfémek a tésztába?
Ha ólmot tettek a tésztába,
az ólom valószínűleg drágább, mint a tészta,
így senki sem tenne bele, de mégis benne volt. Hogy történt?
Ha a tésztakészítéshez használt összetevők ólmot tartalmaztak,
akkor az "aata", amelyet a "chapati" készítéséhez használtak,
szintén tartalmazott.
Vagy a "samosa", amit eszünk, az is, ugye?
De nem kapcsoljuk össze a dolgokat.
Ugyanerről van szó,
amikor növényvédőszer-maradványokról hallunk a zöldségekben.
Mindannyian elszörnyülködünk, de estére elfelejtjük.
Mind azt gondoljuk, ha jó helyen vásárlunk élelmiszert,
vagy egy jó szállodában eszünk, az biztonságos.
Az élelmiszer csak annyira biztonságos, ahogyan termelték.
A dolgok nem a folyamat végén dőlnek el.
A mezőgazdaságban használt növényvédőszerek
kevesebb mint 1%-a öl valóban rovarokat,
a többi 99% a vízbe, a levegőbe kerül, majd az ételünkbe.
Nagyon ritkán foglalkozunk csak ezzel.
Azzal, ami körülöttünk zajlik, csak alkalmanként foglalkozunk.
Mondok egy példát:
Ebéd közben láttam, festenek mellettünk.
Mivel? Festékszóróval.
Hová kerül a festék?
Részben a táblára, részben a levegőbe.
Mindnyájan ott ettünk. Ott, ahová kerül.
Képzettek vagyunk, úgy érezzük, össze tudjuk kapcsolni a dolgokat.
Sosem tesszük ezt.
Arra számítunk, hogy a termelő gondol mindenre,
és biztonságos ételt állít elő mindannyiunk számára.
Azt hiszem, elvesztettük a kapcsolatot
megfigyeléseink, tudásunk és cselekedeteink között.
Ez komoly gond.
Nem csak növényvédőszerekről van szó.
Mit tudnak a piaci tojásokról,
milyen tojást vásárolnak?
Megtermékenyítetlen tojásokat.
Ez azt jelenti, hogy kakas közreműködése nélkül jöttek létre.
Ez az oka, hogy ha keltetnénk a tojásokat, nem lennének belőlük kiscsirkék.
De hogyan lesznek? Ösztrogének felhasználásával.
És mi történik ezekkel az ösztrogénekkel?
Amikor megesszük a tojásokat, belénk kerülnek.
Ez az egyik oka annak, hogy a lányok hamarabb kezdenek érni.
A nőgyógyászati ​​problémák száma nőtt.
A férfiak hajlamosabbak a mellnövekedésre.
Az India Today tavalyi felmérése azt mutatja,
hogy a leggyakoribb plasztikai műtét Indiában
a mell eltávolítása férfiaknál.
Mára odáig jutottunk, hogy az egészségesnek gondolt ételek
okozzák ezeket a problémákat.
Nemcsak a felhasznált növényvédőszerekről, antibiotikumokról
vagy növekedési hormonokról van szó,
hanem arról is, hogyan dolgozzák fel az élelmiszereket.
Talán hallották a múlt héten, úgy 10 napja, mindenütt ott volt a médiában:
mesterségesen érlelt gyümölcsök.
De miért érlelik mesterségesen a gyümölcsöket?
Ha szezonon kívüli gyümölcsöt akarunk enni:
hogyan oldják ezt meg?
Ha mangót szeretnénk májusban, hogyan kapjuk meg azt a mangót?
Le kell szedni az éretleneket, mesterségesen érlelik és eladják.
Vagy a karbidos érlelés. Egyformán sárga banánok.
Hogy lehet ez? Mindegyiket karbidokkal érlelik.
Az alma, a fényes alma, amit látunk.
Mi ez? Mikor terem? Hol állítják elő? Önök tudják?
Kaliforniai alma, Kaliforniából kapjuk az almát.
Frissen tudjuk tartani? Viasszal vannak beborítva.
Menjenek haza, vegyenek ki egy almát a hűtőszekrényből.
Csak karcolják meg. Látni fogják a viaszt.
Mindezt megesszük.
A vörös színű görögdinnye
injekciókat kap, hogy színes legyen!
Növekedési hormonokat lőnek beléjük.
Az árusított tej,
ahogy az elmúlt években láttuk a hírekben,
a jelentések szerint:
"A tej szintetikus tejjel szennyezett."
Ha 40 rúpiáért akarunk egy liter tejet,
ezt kapjuk.
Az ételt olcsóbban akarjuk,
és a vállalatok versenyeznek.
Alacsony áron vásárolnak a gazdáktól.
Azt is szennyezik, és megússzák.
A Haidarábád városában árusított tej – bármelyik márka is –
jó eséllyel szintetikus tejjel szennyezett.
GM élelmiszerek.
Hányan tudnak erről? Hányan hallottak erről?
Itt van pl. az ún. "Bt" padlizsán.
Egyszerűen elmondom, hogy mi a Bt padlizsán.
Amikor a növényvédőszert kívülről permetezik, károsítja a környezetet.
Mint mondtam, 99%-a a környezetbe kerül, csak 1%-a pusztítja a rovarokat.
Ezért a tudósok azt gondolták:
"Miért ne állítsa elő maga a növény a növényvédőszert?"
Ezért a növény rovarirtót termel,
tehát bármilyen rovar eszik a növényből, elpusztul.
És velünk mi lesz? Azokkal, akik megeszik ezt?
Számos biobiztonsági kérdés merül fel, amelyekkel soha nem foglalkoztak.
Amit itt látunk, fehér és sárga, ún. arany rizs, amely hamarosan megjelenik.
Tudják, miért csinálták?
Azt mondják, az A-vitamin-hiány komoly probléma,
tehát A-vitamint fogunk előállítani a növényben.
Ha megesszük azt a rizst, olyan sok A-vitamint kapunk, amennyit csak lehet,
de tudják, hogy az A-vitamin zsírban oldódó vitamin?
Nem elég, ha van A-vitamin, de elegendő zsíradék is kell.
De ha van elegendő az ételünkben, nincs szükségünk arany rizsre.
2005-ben találkoztunk egy mezőgazdasági termelővel Gunturban,
aki Bt padlizsánt termelt. Ez sokkolt bennünket.
Azt kérdeztem: "Hol szerezte?"
Azt mondta: "A társaság adta a vetőmagot."
Elmentünk a céghez, és azt mondták: "Ez egy kísérlet."
A kormányhoz mentünk.
A kormány azt mondta: "Igen, ez az ő vetőmagjuk."
Azt mondták: "Nem engedélyezett."
Ezt 2005-ben megszüntették.
2013-ban hasonlóan találtunk rá a gyapotra,
gyomirtótoleráns pamutot termesztettek.
Nincs engedély.
2009-ben a Bt padlizsán engedélyezésénél volt nyilvános vita.
Ez volt az egyetlen alkalom, amikor nyilvános vita folyt,
hogy kiderüljön, szükségünk van-e egy ételre vagy sem, és betiltották.
Olykor néhány bölcs politikus jobb döntéseket hoz.
De máskülönben el lennénk árasztva GM-élelmiszerekkel.
Most van egy eset a legfelsőbb bíróság előtt,
egy legfelsőbb bíróság által kinevezett szakértői bizottság ezt mondta:
"Nem kell ez nekünk a következő tíz évben. Várjunk."
Van egy parlamenti állandó bizottság, szintén azt mondta: "Nincs szükségünk rá."
Nem tudjuk hogyan, de a tányérunkra kerülnek.
Az élelmiszer nemcsak hasznos energia, de jó az egészségnek.
Sok betegséget kezelhet. Az élelmiszer gyógyszer.
Megelőzésként is szolgálhat, gyógyításra is.
Ismerek embereket, akik az autizmust akarják minőségi ételekkel kezelni.
Sok probléma, amit látunk –
elhízás, cukorbetegség, magas vérnyomás –, mind az elfogyasztott étel miatt van.
Helyesen kell döntenünk ételeinkről.
Másodszor: amit az élelmiszer tesz a környezettel.
Nézzük meg az ökológiai lábnyomokat.
Hányan láttak már rizsmezőket?
Szinte mindenki, ugye?
Mi jut eszünkbe, amikor a rizsföldekre gondolunk?
Vízzel árasztják el őket.
Mennyi vizet igényel egy hektár rizs előállítása?
Hatmillió litert.
Hatmillió litert hektáronként.
Ez száz család éves fogyasztásának felel meg.
Egy öttagú család naponta kb. 1 kg rizst eszik,
ami egyenértékű egy tartály vízzel: 180 zuhannyal.
Mindannyian rizst akarunk enni.
Egyre több vízre van szükség a rizs előállításához.
Végezzünk számításokat:
Mibe kerül a környezetnek egy tál rizs Haidarábádban?
Valószínűleg egy egész gát kell hozzá.
Aggódnunk kell az ökológiai lábnyomunk miatt.
Nem csak a vízről, növényvédőszerekről és a növekedési hormonról van szó.
Mindenről.
Mit hagy maga után a mezőgazdaság, mielőtt a tányérra kerül az étel?
És nem csak erről van szó. Mi a hatása a gazdákra?
Minél több a növényvédőszer, a rovarok annál ellenállóbbá válnak.
Hatástalanok.
Először permetezünk, másodszor permetezünk,
harmadszor permetezünk, negyedszerre megisszuk.
Ezt látjuk sorozatban, gazdálkodók öngyilkosságát.
Ezek előfordulása növeli a termesztés költségeit,
de az árak nem növekednek.
Egy kilogramm rizs előállítási költsége
2100 rúpia a kormány számításai szerint,
de ma a gazdák csak 1400 rúpiáért tudják eladni.
Manapság egy tonna cukornád 2000 rúpia. Egy tonna tűzifa 4000 rúpia.
Hogyan élhetnek meg a gazdák?
A szabályozások is féloldalasak.
Ma az országban gazdálkodók 83%-ának
mindössze 5000 rúpia az átlagjövedelme.
Így a gazdák elvesztették gazdasági függetlenségüket.
Nemcsak gazdasági függetlenségüket, de fizikai függetlenségüket is.
Ezeket a fényképeket készítettük mezőgazdasági termelőkről,
akik műtrágyáért állnak sorba.
Vetőmagért állnak sorba.
Magokért, amelyeket meg tudnának termelni.
Trágyáért, amelyet előállíthatnának komposztálással,
de ezt nem támogatják.
Ha egy piacon vásárolják meg, kapnak támogatást.
A kormány felemás szabályzása.
Ezek vezetnek a gazdák öngyilkosságához.
Az elmúlt húsz évben 300 000 gazda követett el öngyilkosságot.
Naponta átlag 48-an.
De mi értelme csak beszélni a gazdálkodás árnyoldalairól?
Mennyit és mit tehetünk, hogy megváltoztassuk a helyzetet?
Összejöttünk néhányan, akik különféle mezőgazdasági intézményekben dolgozunk,
és 2004-ben létrehoztunk egy szervezetet
A Fenntartható Mezőgazdaságért Központ néven.
Elkezdtünk dolgozni a gazdálkodókkal, elmondtuk nekik, hogyan szakadhatnak el
a külső forrásoktól,
és teremthetik meg a nagyrészt önellátó gazdálkodást.
Nem volt könnyű,
de láttuk, hogy az egész országban vannak csodálatos példák.
Ám minden példa elvi kereteken nyugszik,
hiányzik a tapasztalatok cseréje.
Vannak jó és rossz dolgok is,
jó lett volna, ha megvitatják,
de soha nem beszélnek egymással.
Az irányadó intézmények sohasem foglalkoztak velük.
Ezért összegyűjtöttünk minden módszert,
kifejlesztettük azt a gyakorlatot, amit fenntartható mezőgazdaságnak nevezünk.
Az első sikerünk Kulukullában volt.
Kulukulla egy falu Kamang területén, amely teljesen növényvédőszermentes lett.
A falu, amely évente kb. hatmilliót adott ki erre,
teljesen elhagyta a növényvédőszereket.
(Taps)
Jött a mezőgazdasági miniszter, és azt kérdezte:
"Csodálatos. Mit szeretnének?"
A gazdák azt mondták: "Tegye Andhra Pradesh-t növényvédőszer-mentessé."
Meglepődött. Azt mondta: "Persze, megteszem. De mit szeretnének?"
Azt mondtam: "Elég, amink van.
Csak változtassanak a teljes mezőgazdasági gyakorlaton."
Elhozta a mezőgazdasági osztály összes szakemberét,
hogy lássák ezt, aztán változtassanak.
Azt mondták: "Uram, ez egyetlen falu. Nem tudjuk megtenni, lehetetlen."
Aztán Enabavi jött.
Ez körülbelül 80 kilométerre van innen, teljesen biofalu.
Az elmúlt három évben
több mint tízezer ember látogatta meg a falut,
hogy megtudják, hogyan gazdálkodnak.
Ám a kormány ezt látva sem változtatott.
De a fogyasztók megváltoztak.
Sokan elkezdték megérteni, mi a jó a számukra.
Ez egy reklám, amelyet a Hindu használ.
Ez egy Dorli nevű falu. Dorli Vardhában van.
Telangana után sok öngyilkosságról hallunk Vardhából is.
2005-ben el akarták adni a falut,
a gazdák úgy döntöttek, nem tudnak tovább gazdálkodni.
El akarták adni a falut.
2006-ban odamentünk, és azt kérdeztük: "Tudnánk együtt dolgozni?"
Mára mindegyikük visszafizette kölcsöneit, mindannyian visszatértek a gazdálkodáshoz.
(Taps)
Ez lehetséges. Lehetséges. A példák előttünk állnak.
Andhra Pradesh-ben elkezdtünk dolgozni
nők önsegítő csoportjaival is.
Ezek a "Down To Earth" magazin címlapsztorijai,
ami végig követte a változást.
2005-ben 225 hektárral kezdtünk.
Ma ez 3,5 millió hektár Andhra Pradesh-ben és Telanganában együtt,
vegyszermentesen.
(Taps)
Az állam növényvédőszer-felhasználása felére csökkent.
Harmadik helyen álltunk az országban
a hektáronkénti növényvédőszer-felhasználásban,
ma a 20. helyen állunk.
(Taps)
Ez a Satyamev Jayate c. talkshow-ban volt, néhányan látták talán.
Ebben a műsorban volt egy érdekes vita.
A másik oldalt az ország legnagyobb növényvédőszer-értékesítője képviselte.
Aamir Khan a vége felé ezt kérdezte tőlem:
"Teljesen meggyőzött azzal, amit mond, és amit tesz.
Megcsinálhatjuk ezt Indiában.
De hogy győzhetném meg ezt az embert, aki itt ül?"
Azt mondtam: "Kérdezze a testvérét,
a testvére a legnagyobb bioexportőr ebben az országban."
(Taps)
És azt mondta: "Igen."
Ez mutatja, hogy az emberek üzletként tekintenek erre.
Ha növényvédőszert tudnak eladni, akkor azt adnak el,
ha bioterméket, akkor meg azt.
Vagy növényvédőszert vásárolnak vagy más bio növényvédőszert,
vagy igazolást kapnak tőlünk, hogy egyiket sem használták.
A gazdákat fogyasztókká változtatták.
De mit csinálnak a fogyasztóink?
Mi azt tettük, hogy összehívtunk néhány fogyasztót Haidarábádban,
alakítsanak fogyasztói szövetkezetet Sahaja Aharam néven.
Az összes gazdát is meghívtuk,
hogy ők is létrehozzák a maguk szövetkezetét,
hogy közvetlenül vigyék piacra terményeiket.
Ma húsz szövetkezetünk van,
akik vegyszermentesen termelnek, és közvetlenül értékesítenek a piacon.
Bár sokan tartanak a vegyszermentes élelmiszerek áraitól,
a Sahaja Aharam biotermékek ára 20%-kal alacsonyabb, mint a piaci ár,
és a fogyasztók által fizetett összeg 75%-át a termelők kapják.
A hagyományos piacon mindössze 20%, amit a mezőgazdasági termelők kapnak.
(Taps)
Mit látok én ebben? Reménysugarat. Mindez lehetséges.
Ha mindannyian összefogunk, változtathatunk.
De még hosszú utat kell megtennünk a kormányzati politikát illetően.
Még mindig súlyos válság van a mezőgazdaságban.
Tegnap talán hallottak róla, hogy egy gazda öngyilkos lett.
A ma reggeli újságban is olvashatták.
Sok gazda hal meg.
Ez mindannyiunk felelőssége.
A szokásos üzletmenet nem megoldás.
Fogyasztóként is változnunk kell, gazdálkodókként is változnunk kell.
Mindannyiunknak össze kell fognunk,
hogy a kormányt változtatásra bírjuk.
Másképp a jövő nagyon, nagyon sötét lesz.
Köszönöm.
(Taps)